נסיכה נעלה את עצמה במגדל הגבוה ביותר של הטירה...
כשהיא מחכה לבחור שיתאים להיות בעלה.
כך הסתתרה היא מהעולם הטמא שבחוץ...
מתבדלת בטוהר אצילותה.
כך מספרים האנשים בעיר שלמרגלות הטירה
- ה נ ס י כ ה א ר י ט ה -
תרגום וסינכרון: FXZ
זה אולי שונה מכישוף של מכשפה אמיתית
אבל גם בידיהם של אנשים רגילים יש משהו מן הקסם
זה נכון גם... לידי שלי?
את אומרת שיש לך ידע בתפירה?
באמת?
את מחפשת כסף?
אז הסתלקי הביתה ותטליאי את התחתונים שלך או משהו!
להעסיק ילדה זה אפילו אסור לפי חוקי הגילדה! הא!
זו ילדה חדשה, לא? מעניין איפה היא גרה...
היא לא כזאת נהדרת!
מתאימה לך בדיוק!
אוך!
תראי לי את העבודה שלך! נראה מה הספקת!
הממ...אז גמרת את זה.
עכשיו אסביר לך את השלב הבא
ומה את רוצה?
הבאתנו את ארוחת הצהרים שלך, גבירתי.
היום כל מחזרייך מביאים את האוצרות
מהחידות הקשות שהצליחו לפתור, לפי דרישת המלך.
וזה האנשים המריעים שמקדמים את פניהם של אותם בחורים נהדרים שחזרו.
זה קסם גדול, באמת! איזו משימה!, להגיע לפינות הנידחות של העולם...
בחיפוש אחר אוצרות קסם נכחדים.
למרות זאת, רבים מהגיבורים הצליחו! הו, כמה שהמלך ישמח!
וכמה תתרשם הנסיכה מגבורתם!
מי נבחר להיות לה לבעל?
אני תוהה...
נסיכתי, מיטתך מוצעת. לילה טוב.
הנסיכה פרשה לשנת הלילה.
תודה לך. את יכולה לסמוך עלינו שנגן עליה.
תאר לעצמך איך זה לקבל כל כך הרבה אוצרות.
זה ממש עזרה מאלהים לאלה מאיתנו שממונים על האוצר הלאומי
מתי מגיע הסוחר הכופר ההוא?
בחודש הבא...
אידיט אחד רק הביא בחזרה ספר!
אין לו שום סיכוי!
מוזר.
יש בו מאמרים מתקופת המכשפות...
אבל זה סתם ספר רגיל. אין בו בכלל שום קסמים.
לא חשוב. אני בכלל לא בטוח שהוא ישכנע מישהו אבל בכל זאת שים אותו בפנים.
בכל אופן, כעת הממלכה תפרח ואנשים לא ירעבו.
ואסור לנו לשכוח שזה הכל הודות לכוחה של המשפחה המלכותית.
לא. לא זה.
או... זה צעצוע...
מה זה היה?
כל כך הרבה דברים מופלאים מהעבר כבר לא קיימים היום...
הטכניקות שהשתמשו בהן היו מדהימות, אבל מה שיותר מלהיב אותי
זה לחשוב על הכשרון של האנשים שיצרו אותם.
גם אני רוצה שיהיו לי כאלה יכולות!
המכשפות אמנם כבר אינן, אבל הטירה הזאת נבנתה על ידי אנשים...
ומישהו אפילו יצר את השולחן הזה...
נסיכה... נסיכה... אל תפחדי, אני לא זר.
איפה הנסיכה?
א...זאת אני.
או...זאת את...שמי דולאבור
יש לי הכבוד להפגש איתך לבסוף, נסיכה!
רגשותי אליך מעולם לא היו חזקים יותר
אבל הם לא יכלו לבחור היום אחד מבין המחזרים, כך שינתן אתגר חדש.
מה? עוד חפש-את-המטמון?
אבל אני הבנתי שזה רעיון שלך...
אה...כן...נכון...
באתי לומר לך שלא משנה כמה קשה תהיה המשימה,
אני בטוח שאני זה שיביא את האוצר הנוגע בליבך,
וכל אותם שרים יקחו להם שוב את אוצרות הקסמים.
אני בטוחה שמנצלים אותו כמו שאותי...
כן...יציאה לארץ רחוקה, ומפגש עם אנשים צריכים להיות...
אני חושבת שאנשים יצרו שפות כדי שיוכלו להבין אנשים אחרים
אז איך זה לדבר עם אנשים שלא מדברים בשפתך?
או, אני יכול לספר לך רבות על ההרפתקאות בדרך לחיפוש המטמון...
בחיפוש האוצר בשבילך נסעתי מזרחה בדרכים שלא יאמנו
וכמה שעות שרכבתי!
אבל אפילו הסוסים לא היססו לרגע להקריב את חייהם עבורך...
והיתה שם מפלצת בארץ שהגענו אליה!
מפלצת נוראה! עם משהו כמו כנפי עטלף ענקיות משני צידי ראשה...
ומשהו כמו נחש גדול מתפתל בצורה מוזרה על פניה.
זה היה...האף שלה?
אני לא בטוח...למה את שואלת?
...לא, שום דבר...
בכל אופן, אני, דולאבור, שחטתי את המפלצת...
עם מה?
בחרב אבותי, כמובן!
ואז שבט ברברים אכזריים תקפו אותי, ואני דולבור, לבדי...
או, נסיכה, אל תהיי כל כך מודאגת,
הם לא היוו כלל יריבים שקולים לחרבו של דולבאר, שחשב רק עליך!
הרגתי את כולם שוק על ירך!
בסופו של דבר הגעתי למקדש של הכפירה ומצאתי את האוצר!
- שמעתי שהם רק אוכלים עשב... - הא?
החיות הגדולות עם האף הארוך הם מאד חכמים ואפשר אפילו לאלף אותם/
מה?
זה...כתוב בספר...
אה, אם את אוהבת ספרים אני יכול להשיג לך כמה שתרצי!
מה רע בזה?
כשאני כלואה פה בטירה,
אני יכולה לחוות את העולם רק על ידי קריאה בספרים.
מי זה שכולא אותך? לא הייתי צריך לספר לך סיפור כזה נוראי.
המפלצות האלה, והברברים, חיים רחוק רחוק מכאן.
כשנהיה נשואים אני אשמור עלייך בזהירות כאילו את עטופה במשי.
ותוכלי לחיות לך בשלווה בירכתי הטירה.
שח מט!
מחוץ לחלון...
בתור החתן שלי, בטח תרצה לשלוט בארץ הזאת. נכון?
טוב...נולדתי גבר!
אז תסתכל דרך החלון,
ותנסה לנצל את הדמיון שלך במלואו.
זה מה שתצטרך לעמוד מולו...
או, אם כל זה יהיה שייך לי...
כל כך הרבה אנשים מתחת לגגות האלה עם כל מחשבותיהם...
הם רבים כל כך, אתה תהיה המום מזה, לא?
זה נראה הרבה, כולם יחד, אבל אני, דולאבור...
אבל לכל אחד מהחיים האלה יש משמעות!
אפילו...לי...למרות שהיא זעירה...
נסיכה...
האנשים האלה בטח רצו לתפוס את האיש שהרג את חיית המחמד שלהם...
ושדד את האוצרות שהם העריצו ושמרו מכל משמר...
כל אחד צריך להתחשב ברגשותיהם של אחרים. אפילו רק קצת...
אבל...זה הכל היה בשבילך!
כן. אבל אני לא חפצה בזה. זה מטריד ומציק לי...
או, לעזאזל!
אם את לא מרגישה טוב הלילה, אני הולך...
הו, נסיכה יפה עם עיניים עמוקות כאגם מסתורי...
ושיער שחור חלק כמשי...
אוו, זוהר המשי...
יום יבוא ואגע בשפתי בשפתי השזיף המקסימות...
נסיכה, את מעדיפה לישון מלדבר איתי?
מזכרת ממסעי... וורד מאפריקה הרחוקה.
אני שומר אוצר יפה יותר לנצח נצחים בתיבת האוצרות שלי.
ורד רוזה-ספנדיפורה שטופח בהקפדה מערוגת הפרחים המזרחית של הטירה.
לא, זה לא ששיקרתי לך!
שיחה מעודנת צריכה לכלול עיבוד מלוטש.
אני מתכוון שתאור האמת העירומה כפי שהיא, לא בהכרח...
ניקח את פנייך, למשל... אם להיות כנה...
לעזאזל.
חיפוש אחר משמעות בדבריהם הוא חסר ערך.
הם אלה שמפחדים לעמוד מול המציאות.
הם חיים תוך הסתכלות על העולם דרך משקפיים בצבע מיוחד להם.
ככל שתדברי יותר עם אנשים כאלה,
תאהבי את עצמך פחות ופחות.
איך הגעת הנה?
בדרך שאת הראית אותי בעצמך.
אני חושבת שהם גילו את זה מקריאה במסמכים עתיקים.
אה, את אלה פיספסתי, אני אומרת לך, כשהעולם התעניין רק במלחמות?
בכל טירה היו מעברים סודיים כמו זה.
כל כך מזמן...אז בת כמה את?
את קוסמת, נכון?
אחרי שעשיתי את הקסם כדי להיראות כפי שאני כעת,
כוחות הקסם שלי נגנבו ממני,
ובלעדיהם אני לא יכולה לחזור למראה שהייתי.
שמעתי שיש הרבה אוצרות כשף פה, אז עשיתי מאמץ ובאתי הנה.
מצאת את זה? איך זה נראה? כמו מה זה?
זה בגודל כזה, משהו די דומה לבדולח
זה לא פה בטירה.
האם מישהו יכול להשתמש בזה כדי לעשות קסם?
זה לא כל כך פשוט. צריך להוולד עם הגנים הנכונים, אבל את בטח לא יכולה להבין.
הבדולח הוא רק בדולח...
שמגביר את היכולות שהוטמעו בגנים.
ואם לא תמצאי אותו...?
אז יגיע הסוף לחיי הנצח שלי.
אני אזדקן שנה אחר שנה מגילי העכשווי, ובסוף אמות.
בדיוק כמו החיים המוגבלים שלך.
מוגבלים...!?
אבל זה לא אומר שתמותי מיד.
יש הרבה דברים שאת יכולה לעשות כל עוד שאת חיה.
או, יקירתי, אז את עדיין מאמינה שיש תכלית לחיים?
ברור שאני מאמינה!
מה? קוסם אמיתי?
מפליא שיש עדיין כאלה חיים!
האם הוא דורש לקבל חזרה את אוצרותיו?
לא. זה משהו בקשר לנסיכה.
הנסיכה, בטירה הזאת, היא מאד נבונה... או, יותר נכון, מאד חכמה...
אני בספק אם יוכל מישהו מכם לפקח עליה בכלל.
שים לב למה שאתה אומר!
אם אינכם מאמינים לי... תשאלו את שני האבירים האלה שם.
מה לעזאזל מתרחש פה?
האבירים, שניסו בגנבה לרכוש יתרון על פני האחרים, אמרו...
- מה!? - היא העזה להתמודד מולם ולקרוא להם גנבים ושקרנים!
אז מה אתה מציע שנעשה?
תנו את הנסיכה לי לאשה.
לא משנה מה תעשה לי, בואקס, לעולם לא תזכה בנסיכה.
ולא תפסיד כלום מלכרות ברית עם קוסם.
מה...!?
האוצרות הקסומים יהיו מאד שימושיים לאוצר הממלכה,
לא כן?
ואני לא בטוח שאתם מהססים רק בגלל שאני נראה כל כך מכוער...
בכל אופן, המראה הזה הוא זמני בלבד.
אם אתחתן עם הנסיכה, אני צפוי להשיב את המראה הנאה הרגיל שלי.
בהתחשב בהסדר שהבהרתי כרגע, אבקשכם לאשר...
כרגיל, הוד מלכותך, אנחנו מאד אסירי תודה!
מי יתן ואור חוכמתך ינחה את דרכנו לנצח...
מה!?
יש לפעול מיידית!
אבל אני תוהה, איך היא בכלל נראית כעת?
תפסנו מישהו חשוד ליד השער!
חשוד...?
כרעו על ברכיכם! זאת הנסיכה!
לא יכול להיות! זו סתם ילדה רגילה מהעיר, לא?
לא, היא לא. נכון?
נכון, אדוני.
טוב, היא ניסתה לצאת מהעיר עם קבוצת הדוב המרקד
אבל בגלל שהיא החזיקה את הספר הזה...
הנה, תחזיקי אותו.
אז לאן מועדות פניך?
טוב...חשבתי ללכת מזרחה...
לכל אחד יש זהות, אפילו לשוליות הצעירים.
אבל אני עדיין שום דבר.
בזה שעזבתי, קיויתי להיות משהו אחר מרק נסיכה...
אני רוצה לחוות גם כשלון ומחסור שמצפים לי בעולם החיצון.
זה אמור להיות סוג של שיעור?
ביתי...
ביתי, את חייבת לציית למה שאומרים לך
זאת הדרך היחידה בה את צריכה ללכת.
ביתי...
אני לא מוכנה לוותר!
קללה?...
מקוללת?...
זה מה שזה?...
מי כאן משוכנע שיוכול להסיר מהנסיכה את הקללה?
אם מישהו יכול לעשות זאת, זה סימן מובהק לכך שהיא נועדה לו.
למה אני?
הו, מה זה יכול לעשות?
זהירות, נסיכה לבנה טהורה,
את לא הגבירה שמרסקת את התקוות של כולם, או שאת כן?
לא...בכלל לא...
אז קבלי את הצעתי לנישואין
או...איזה מילים נהדרות אלו!
ככה!
ככה נסיכה צריכה להיות!
קצת קסם מעיר הולדתי, אחרי כל הזמן הזה!
אבל אני לא יכולה לעזור לה.
החלטתי לחיות כאדם רגיל בהתאם לחיי כעת.
ברגע שאני עוזבת, אשכח את כל חיי הנצח וחיי העבר שלי.
אני לא רוצה יותר את זה, בעצם.
רק תשפשפי, ושלש משאלות שלך ימולאו.
את יכולה להציל את עצמך בזה.
אפילו כאן למעלה אפשר לשמוע את ההמון חוגג את נישואיה של הנסיכה.
אנחנו נגור בטירה שלי עד שיגיע היום בו אצטרך להשטלט על הטירה שפה.
כולי תקווה שיום זה יגיע בקרוב!
גרובל!!!
כמעט מתתי!
אין בעיה, לא יהיו יותר נסיעות ארוכות בדבר הזה.
חטפתי את הנסיכה בדיוק כפי שציווית, קרואק!
זה הלך בדיוק כפי שתוכנן מראש בבדולח.
אל תיסחף!
ברור שלא.
ואספתי גם את הספר הזה, באותה הזדמנות.
הנסיכה תשהה במרתף הטירה. זה מקום מקסים.
מה היא אמרה?
"כן, זה בטח מקום מקסים."
כן, זה טוב להאמין במה ששומעים.
כן.
"כן."
אין טעם יותר להלחם בגורל. החיים כך יהיו הרבה יותר קלים.
כן...כמו שאתה אומר...כאילו...
"כן...כמו שאתה אומר...כאילו..."
כאילו...?
"אתה מבין אותי היטב..."
...בדיוק כאילו אתה מסתכל על עצמך...
"אתה מבין..."
בסדר. שמעתי.
כלאתי אותה בצינוק...
כשהסברתי לה את המצב, היא אמרה:
"אז הוא מכשף רשע ששיעבד את הנסיכה וכלא אותה"
אמרתי לה שהיא יכולה להיות נסיכה מרשעת...
ולקצר חיי אנשים כמה שיתחשק לה.
הא! היא צריכה להיות אסירת תודה שלא הוצאה להורג מיד!
אני אדם תרבותי... ארוחת הערב עוד לא מוכנה?
תיכף יגיע זמנה של אמפל לבוא.
היא ניסתה להוציא את הספר הזה מהטירה...
היא אמרה שהיא לא רוצה יותר להיות נסיכה.
אני חושב שהיא רצתה להפוך למכשפה או משהו.
בלתי אפשרי. היא לא נולדה כזאת.
אתה בטוח צודק.
אמפל, נצטרך יותר אוכל. מהיום נהיה שלושה.
אז האדון שלך שוב פעם שינה משהו בתוך מישהו? לדבר איתו? סתם כדי להרוג זמן?
קרואק! מספיק עם זה!
אני פה...אני פה...אני פה...
אבל הראש שלי לא עובד כמו שאני רוצה.
אם שועבדתי על ידי המכשף...
ארדם כאן, ואחכה לאציל האמיץ שיעיר אותי בנשיקה.
מצד שני, אני לא יכולה לומר שזה ממש מקום מתאים.
היא אמרה שאני יכולה להציל את עצמי עם הטבעת הזאת. לא...
הי! נסיכה! הנה ארוחת הערב שלך.
זו טבעת קסמים
אה, זו טבעת לשלש משאלות. אימי נתנה לי אחת כזו, פעם.
אבל במקום לחשוב על בריחה, היא מנקה את החדר!
ואני החלפתי אותה בנסיכה טפשה...
כוחות הקסם וחיי הנצחיים...
יקוצרו כעת בגלל ילדה מטופשת שקוראים לה אריטה.
- אז תתנבא בבדולח - זה לא יעזור
המשפחה שלי, שהביאה כל כך הרבה אור לעולם,
והיה לה מספיק כוח להפיצו אל הכוכבים...
לא תיהרס כל כך מהר!
אני בטוח שהציביליזציה שלנו שרדה והם יבואו להציל אותי.
להשרד ולחכות. זה מה שחשוב.
זה שיגעון! הם לא יבואו אף פעם! לא משנה כמה זמן תחכה.
אתה תחכה עד שתמות.
התכוונתי לנסיכה.
היא מאמינה שכמה אבירים או נסיכים יבואו לעזור לה.
טפשה!
אוך! כרגיל, האוכל הברברי הזה לא תואם לחיכי!
נו, עשה לי טובה, תשתמש באיזה קסם...
ותכין כמה מנות מהעולם המופלא של הקוסמים.
תפסיק להתרברב בזה!
לא...
נראה לך שהייתי מבזבז קסם כדי להכין אוכל
ליצור חסר תועלת כמוך, שאני בראתי בעצמי?
אני יכול ליצור כל מספר של דברים חסרי תועלת שיתאימו לך בדיוק!
כן, הכוכב הזה בטח ימצא אותי...בקרוב.
הא...הזמן הוא אינסופי...
נהדרים, נכון?
הא! הם אפילו לא כוכבים אמיתיים...
אה? אז מה הם?
בימים ההם, החברים שלי ואני הרחפנו ירח מלאכותי בשמים, בין הכוכבים.
הוא יצא ממסלולו בהדרגה, ולבסוף התפורר.
השברים הם אלה שנופלים עכשיו דרך האטמוספרה.
וואו! אדיר! זה כישוף אמיתי!
הם בדיוק כפי שצפיתי.
מה אלה?
אספתי כמה פרורי כוכבים שנפלו לארץ אתמול בלילה.
הא! אה! כל כך משעמם!
לא חשוב. עשיתי את זה סתם כדי להרוג זמן.
הי! אתה שם?
מה אתה רוצה?...
עכשיו הנסיכה מכינה איזו רקמה
לנסיך שיבוא להצילה. הא!
הרי מחר כל דבר יכול לקרות, אבל היא עסוקה בלהרוג זמן.
היא באמת זא מבינה את המצב בו היא נמצאת. כזאת טפשה!
שתוק!
מה העניינים אתך? אני לא יכול להשאר בשקט!
הרי נולדתי צפרדע, ואתה שינית אותי לבן לוויתך...
אמרתי לך לשתוק!
או, לעזאזל!
לעזאזל!
תודה לך שמצאת זמן לבקר אותי...
אל תראי לי את פנייך! עני לי מהמקום בו את נמצאת!
לענות על מה?
את באמת מאמינה שיצילו אותך?
אף אחד מהאבירים היקרים שלך לא ביקר מעולם בטירה הזאת.
אז למה את מחכה? זה טיפשי!
העובדה שהם לא באים...
פירושה שאני לא אאבד תקווה.
ואוכל להעביר את הזמן הארוך בלרקום.
אז מה אתה עומד לעשות?
חשבתי שאשנה את הילדה הזאת למישהי מאד פשוטה ומשעממת.
את יודעת, אם כבר מדברים על הקסמים שלי, אז הקסמים האלה...לעזאזל!
יוצאים מהמסלול ומתפוררים!?
ולא היה אף קוסם בסביבה שיתקן אותם לפני שזה קורה.
לעזאזל!
גרובל! גרובל! איפה אתה? בוא מהר הנה, חתיכת חילזון שכמוך!
אני פה!...
שיניתי את דעתי. אשחרר אותה.
מההה???
כל מחזרי הנסיכה יצאו למסע כדי למצוא אוצרות.
אגרום לה לעשות אותו הדבר.
אבל איך זה ישפיע?...
היא תהיה חסרת אונים בעולם החיצון, ותהיה מבוהלת למוות!
היא לא תוכל לשרוד לבד.
אה, אדון נעלה, רואה את תחושותיה כל כך בבהירות!
תפסיק לדבר כבר!
אני חייב לחשוב על משימה ממש קשה.
אביא את המפתח של הצינוק...
הי, לאן זה נעלם?
הי! הסתכלי למעלה!
סוף סוף הצלחתי לפגוש אותך! קוראים לי אמפל
אני נציגת הכפר שמכינה לקוסם את הארוחות שלו.
גרובל עסוק הים אז אני זאת שמביאה לך את ארוחת ערב במקומו.
שמעתי מעט עליך
בואקס ראה אותך בטירה שלך כשהביט מדי פעם בבדולח שלו.
כששוחחתי עם גרובל, הסתכלתי מעבר לכתפו וראיתי אותך גם, כך אני יודעת עליך.
אוף, למה רק החלק הזה של הטירה בנוי כל כך חזק!
מה בקשר לדלת הזאת שם למטה? את לא יכולה לגרום לה להיפתח אותה איכשהו?
...אה...מעולם לא נגעתי בה...
מה!?...
אבל...האיש ההוא אמר שהדלת לא תוכל להפתח יותר אף פעם.
אה, איך את יכולה להיות כל כך נאיבית?
לא...בכל אופן תאכלי את ארוחת הערב.
יש סיפור שאני רוצה לספר לך. את יכולה להקשיב בזמן האוכל.
אבל את לא חייבת.
תקופה ארוכה היה בכפר שלנו מחסור במים.
לא היינו יכולים עוד להחזיק מעמד זמן רב.
אני חייבת להקשיב!
הקוסם הזה בא עם הצעה.
"אדאג לכם למים בכוחות הקסם שלי בתנאי שתכינו את הארוחות בשבילי"
זה נשמע הגיוני. סבתי היתה אז ילדה קטנה.
היא מתה לפני שבע שנים.
ועדיין הוא ממשיך לתת לנו מים ולאכול את תבשילנו
בלי להזדקן ובלי למות.
הוא אפילו צייר את הציור ההוא שם למעלה על ההר.
הוא אמר שזאת נקודת ציון, לסמן את המקום בו הוא נמצא.
...אני פה...
אנחנו חיים מתחת לציור של הקוסם, אבל עדיין יש לנו מחשבות משלנו.
בקרוב אחפור באר.
אחרי שסבתי מתה, אני המשכתי להכין את הארוחות שלו.
אבל אני אדאג שילדי יוכלו לקבוע בעצמם את עתידם.
שמעתי שבימים עברו כל האזור פה היה מכוסה בצמחיה...
והרבה כבשים הסתובבו פה חופשיים כמו הכוכבים בשמים.
אני רוצה לדבר עם האשה הזאת, לספר לה מה באמת אני חושבת.
למרות שאני פה...אני... פה...
שמעתי אותך! את יכולה לחפור באר, אבל לא תמצאי מים!
כולם יגידו לך שבאדמה הזאת אין מים.
אז מה?
אל תבזבזי זמן בלספר סיפורי בדים. אני אספר לאדון שלי...
ואת גם תיהפכי לצפרדע!
גרובל המסכן, אם היית נשאר צפרדע לא היית צריך לדבר ככה.
שיתקי! גם אם תדברי ככה, בחביבות, לא תקבלי מים.
את תמשיכי כך עד יום מותך!
אני מקווה שאוכל להוציא אותך מפה בקרוב.
מה העניין?
משהו בוחש בראשי...
אולי...
אולי זה בגלל שמשעמם לי פה ואין לי מה לעשות.
משעמם?
כן. אני יכולה להבין. כעת, כשאת מציגה את זה כך...
כן, גם לי היתה תקופה כזאת שהייתי צריכה להבין והסתדר עם הכל לגמרי בעצמי.
והתקופה ההיא...
בסדר!...אני באה!...
והתקופה ההיא...
אה? ובתקופה ההיא...אל תצחקי...
המצאתי סיפור בראשי, שלב אחר שלב, ישר מההתחלה.
הייתי מתרגשת רק מלדמיין מה יהיה בהמשך!
או! כמה מעניין! ספרי לי בבקשה אחד הסיפורים שהמצאת!
או, לא, את לא צריכה להציץ לחלומותיהם של אחרים.
את צריכה להמציא סיפורים משלך.
להמציא...!?
אני במצב שאני לא צריכה לעשות את זה עדיין.
תרגישי הרבה יותר טוב עם חלומות כאלה.
גם אם זה לא יעזור, אף אחד לא יבוא בטענות.
אה...החוט...
כמו שאמפל היציעה, זה יהיה רעיון טוב להמציא סיפור.
אבל כדי לעשות זאת אצטרך נייר ודיו, ועט...
לא. היא אמרה שאמציא סיפור בראשי,
ואשתמש בקולות המחשבה
לעזאזל!...הא!...האם זהו זה?
אבל איך קוראים את זה?
המילים שבמחשבתי הם:
"או, זה באמת נכון?" "איזה סיפור מעניין זה היה!"
ו-״בבקשה ספרי עוד״
אלא אם כן מישהו יעודד אותי להתחיל...
כן...זה...
"היה היתה פעם ממלכה עשירה..."
אני חושבת ששמעתי פעם את הסיפור הזה...
"היו בה אוצרות זהב וכסף, מלך טוב ומלכה יפה..."
כן...זה סיפור יפה.
״...המלכה מתה בצעירותה והשאירה אחריה נסיכה קטנה״?
או, ומה יהיה עם הנסיכה הקטנה?
״הנסיכה גדלה והסתגרה במגדל הגבוה ביותר של הטירה...״
״מסתתרת מהעולם הטמא שבחוץ, מתבדלת בטוהר אצילותה״...
״כשהיא מחכה לבואו של הבחור שיתאים להיות בעלה.״
״כך מספרים האנשים בעיר שלמרגלות הטירה, אבל הנסיכה עצמה...״
הנסיכה עצמה...?
אני תוהה...
״וכשמדברים על הנסיכה עצמה,...
היא בילתה את ימיה בצפיה מבעד לחלון.״
בטח היה שם נוף נהדר...
״מתחת לחלון שמבעדו צפתה,
השתרעה העיר של הטירה...
ומתחת לכל אחד מהגגות שראתה נמשכו חיי התושבים...״
״כשכל אחד חי את חייו בצורה שונה במעט״.
הנסיכה השתדלה להזדהות עם כל אחת מהדמויות שראתה,״
והעריכה את חייו של כל אחד מהם״
זה היה הזמן היחיד שבו היה לה קשר כלשהו עם אנשים אחרים.״
סליחה...!
״בלי שהנסיכה הרגישה, התמלא ליבה ברכות וקנאה בו זמנית״.
״מספר הסיפורים היה לפחות כמספר האנשים״.
״וכל האנשים היו הגיבורים של הסיפורים של עצמם״...
וגם אני...כן, גם אני צריכה להיות אחת מהם.
ואז מה, למען השם, הוא הסיפור הזה?
זה ממש משעמם בל איזה דרקון או מכשפה עם אף ארוך ועקום...
מכשפה...קוסמת...
״ואז הקוסמת אמרה: ...״
״או, יקירתי, אז את עדיין מאמינה שיש תכלית לחיים?״
״והנסיכה ענתה: ...״
״ברור שאני מאמינה.״
זהו! ... הבנתי! משימה באמת קשה בשבילה!
גרובל! הבא מהר את המפתח!
לעזאזל! עדיין לא הצלחת למצוא אותו?
או, לא, האדון שלי תמיד משתמש באותו כישוף! חולדות!
ואם אתה מתנהג נכון, הוא מחזיר אותך למה שהיית.
גרובל!!! הנסיכה הצליחה לפתות אותך, או מה?
בהחלט לא!
איך אוכל לתת לה את המשימה הקשה אם אין לי מפתח?
תמצא אותו מיד!!
או!...איזה עצבים! איבדתי אותם שוב! לכל הרוחות!
אתה מאחר!
נסיכה! אני שולח אותך לשלש משימות חיפוש אוצרות!
כל אותם מחזרים היו גם הם צריכים לעשות את זה
לא תוכלי להתחמק מזה! הנה הראשונה:
לכי צפונה להרי הסלעים שכמעט נוגעים בשמים.
ראית אותם כשטסנו הנה.
טפסי על צוק הרוחות הגבוה ביותר והביטי למעלה לשמים האפורים.
מזמן, מזמן, כוחות הקסם במשפחתי יצרו עיט מוזהב ענק,
והוא עדיין דואה שם.
הביאי חזרה רסיס מאבן האודם שבעינו.
זו אבן אודם קסומה שפולטת אור לכל מרחק שהוא,
אם תצליחי להשלים את המשימה, אתן לך את המשימה הבאה.
השלימי את שלשת המשימות, ואתן לך לצאת לחופשי!
לכי שמאלה!
השבעי!...השבעי!...
השתמשי בטבעת והשבעי שכנסיכה אצילה, לא תבואי חזרה ללא האוצר!
ואם תעשי אפילו צעד אחד אחורה, יכה אותך הברק!
עכשיו! השתמשי בטבעת והשבעי!
כעת, כמו שהקוסם בואקס ציווה עלי...
זיכרי! אם את שוברת את שבועתך, יכה אותך הברק!
עכשיו קדימה! הדרך מובילה ישר לחופש!
זה ירחיק אותה לנצח!
נכון...נכון...!
צעד אחורה...
מצווה עלי כנסיכה אצילה...
הוא השתמש במרשם הלא נכון בשביל לבחוש את הקסם!
אני כבר עצמי...אני כבר חופשיה בעצם! אני יכולה ללכת לאן שארצה!
כעת, לאן אלך? מה אעשה?
היא אמרה שזה היה עטוף בצמחיה. אני רוצה גם לראות את זה כך...
אמפל!
או? מי את?
מעניין מה הנסיכה מתכננת לעשות עכשיו.
פעל...בחר...היכון...
מצג על-טבעי. מקומה העכשוי של הנסיכה אריטה.
הנסיכה אריטה כעת... מסך!
זה פה!
הבדולח התקלקל?
שתוק!
אבל זה בסדר אם אתה יכול לתקן אותו מיד באיזה קסם שלך...
שתוק!
לעזאזל!
א...אתה מתכוון...שאתה לא יכול לתקן?
שתוק!
התגאית שאתה אחד מהקוסמים הגדולים...
אבל האמת היא...
אמרתי לך, תשתוק!
״חלוק נחל של נחש מים...
זו אבן ירוקה שמאפשרת להרוות צמאונו של נוסע.
הנח את האבן בתוך כלי ומזוג עליה מים.
לא משנה כמה מים ישפכו מהכלי, הכלי ישאר מלא.״
חלוק אבן ירוק של נחש המים
כלי קסם שהמכשף שם פה כדי ליצור...
אם אני חושב על זה...יש לי עדין את אמפל.
אמפל! לאן נעלמת?
אמפל! חיזרי הנה! חיזרי הנה ושמעי לי!
אמפל! איפה את?
בואי הנה בזה הרגע או שאפסיק את המים לכפר!
אז המכונה הזאת לא עובדת?
אה, תעלת הזהב נשברה, והאור לא יכול לעבור...
גם זה היה פעם זהב...
אי!
בואו! מהר! מהר!
איפה אמפל?
אנ..אני לא...יודע...
אני פה!
אמפל! הכיני את ארוחת הצהרים! חתיכת טפשה!...
לא מוכנה! מה עשית לה? אני לא מוכנה לשרת אותך יותר!
אם אתה רוצה לאכול, למה לא תכין לעצמך עם כוחות הקסם שלך?
אתה לא מסוגל! נכון?
לכל הרוחות! גם היא!?
הי! לא אכפת לי מי יבוא! אתם תכינו לי את הארוחות או שהמים...
אבל המים הפסיקו מזמן...
לעזאזל, למה זה נפסק?
מה? מה את עושה שם?
אה...אני מבין...את לקחת את חלוק הנחל של נחש המים.
לכל הרוחות, זה הכל בגללך.
את אולי חושבת שניצחת, אבל זה אפילו לא קסם ממש.
זה סתם אביזר פשוט! החזירי לי את האבן!
אם זה סתם אביזר פשוט אז אתה בטח יכול ליצור כזה חדש בעצמך.
אז למה אתה לא עושה את זה? אולי זריזות הקסם שלך השתפרה...
זה לא כמו מומחיות של בעל מלאכה, ליצור דברים לשימושם של אחרים?
את צודקת. אני משתמש בקסמים שנוצרו בידי אחרים. אני חסר תוחלת.
העולם התהפך לפני שהספקתי ללמוד שיטות קסם.
היבשת שקעה בים...
באותו זמן,
הייתי רק ילד.
אז לא יכולת לעשות כלום! לו לא אשמתך!
ונהיית כזה רגזן בגלל שלא הסכמת לקבל את זה!
או, סתמי! הדבר היחיד שאני יכול לעשות...
זה להפוך משהו למשהו אחר חסר ערך וסתמי!
וזה הקסם הראשון והאחרון שהתמחיתי בו... לכל הרוחות!
רק תראי מה אני יכול לעשות עם הקסם הזה!
ליהפך לדבר הכי חסר חשיבות שיש!
אבל למה אתה משפיל כך את עצמך?
או, שיתקי! המקדש מעל הכל!
לעזאזל!...הבדולח! זה כל חיי!
את עשית זאת...הצלת את הכפר!
אה...באמת...רק חשבתי עליך
את...
אה...אני יכולה להשאר כך לרגע?
כמובן.
עוד לא מצאת את זה?
אה, אהם... אמשיך לחפש את הבדולח הזה גם אם זה יקח נצח.
ומה תעשה איתו? תהפוך את כולנו לצפרדעים?
או, שיתקי!
כל אותם מכשפות וקוסמים בני אלמוות, כולם נעלמו כבר...
טוב...אני עדיין פה...והקסמים...
יש גם סוג אחר של קסם...
טפשה! מי עוד יכול לעשות קסמים?
תן לי לנסות.
עצום את עיניך...
ודמיין...
לדמיין מה?
קדימה! עצום עינים!
מה לדמיין?
מה בקשר למקום שהיית הכי רוצה לבקר בו?
מקום שאני הכי רוצה לבקר?
כן.
טוב...כנראה... זה צריך להיות המקום שנהניתי בו הכי הרבה.
אה, פעם ביקרתי בשפת הים.
אני מעולם לא ראיתי את הים!
באמת? הוא נרחב כל כך, והמים בו מלוחים וחמימים...
והגלים נשברים לחוף כמו עריסת נדנדה...
הייתי כל כך קטן...רצתי הלוך ושוב לגלים וחזרה...
אני זוכר כמה קל גופי היה... מפליא למה...
אה, כן, הייתי עם אימי. ופניה חייכו אלי...
האם עמדת על החוף המרוחק הזה כרגע?
אלף שנה מרוחק...
כשקסם גדול טמון בלב האנשים...
והוא יכול להיות מכוון לעתיד...
כן...ביקרנו בחוף...
לראות ספינת חלל ממריאה לכוכבים.
חשבתי אז שיום אחד, כשאגדל...
אסע בספינת חלל כזאת לכוכבים...
לא רק אתה מיוחד,
תזכור שלכולם יש את הקסם הזה בתוכם...
בי!
שלום! את יכולה לבוא מתי שאת רוצה...זה הכפר שלך!
לאן היא הולכת?
למצוא את עיט הזהב.
אבל למה? לסיים את המשימה שנתתי לה?
לא יכול להיות...למצוא את האוצר?
אני לא חושבת כך...
כל אותם אבירים שהיו מעורבים פעם בחיפוש האוצרות...
מצאתי את זה לבסוף! זה באמת חי עדיין...
בלי אדון...
עיט הזהב הזה הרקיע פה יותר מאלף שנים!
איזה סוג של כוח דחף אותך? למה נוצרת?
מה חשבו אלה שיצרו אותך?...
הנפש של בני האדם כל כך מסתורית... אין סיכוי להבינה במלואה.
אבל...לעוף כל כך גבוה...
מעכשיו אבלה את חיי בין אנשים על פני הארץ!
נכתב ובוים על ידי סונאו קאטאבוצ׳י