אני שמחה שנשארת הלילה גם אני
האין הרוסטובים מקסימים? מקסימים
זה נהדר להביט עליהם כשהם יחדיו
הם כמו גזע מיוחד... גזע היופי, הבריאות...
עליזים, לא מתחשבים בחיות
לא מתחשבים בחיות?
זה האיפיון הכי מקסים שלהם
אתה חושב שכולם? כולם
לא, תוך שנה שנתיים, הילדה, נטשה תתחיל לחשוב
שזה יעשה אותה אפילו מקסימה יותר ופחות כרוסטוב
אתה עוקב אחרי? אני חושב כך
אני חושב שזה רע בשבילך... זה גרוע להשאר כאן למטה...
שנה אחרי שנה, דוגר מבלי לראות אף אחד...
חי חיי נזיר
רע? מוטעה?
ישנם רק שני דברים בחיים הללו שמוטעים
חרטה ומחלה
לכשאחלים משניהם אצא לעולם שוב
חרטה? על מה יש לך להיות מלא חרטה?
הגעתי מדי מאוחר
נתתי לליז למות מרגישה לא אהובה, לא מנוחמת
הייתי מדי עסוק ברדיפה אחר התהילה
להנות מהזמן לנחם את אישתי
טוב, אני מצאתי תהילה
אני עצרתי את הנסיגה של מאה אנשים ל5 דקות
הושארתי למות בשדה קרב אבוד במלחמה אבודה
אפסיק להיות נזיר...
כשמשהו יגרום לי לשכוח את הדברים האלה
טוב, אני חושב שעדיף שאלך לישון עכשיו
לילה טוב, פייר
ושוב, תודה
לילה טוב, אנדריי
נטשה, בואי למיטה את תתקררי
אני לא. אני לא יכולה להרדם מה הטעם?
אחרי יום כזה בלתי אפשרי להרדם
איך מישהו יכול להרדם?
בואו תראו איזה ירח תראו כמה הוא זוהר
כן?
את חושבת שהנסיך אנדריי מחבב אותנו?
בודאי שהוא מחבב הוא כל כך שקט
הוא יושב שם כאילו הוא חורץ דעה עלינו
אני מעט מפחדת ממנו את לא?
אני מפחדת מעט ומקודם כששרתי אחרי ארוחת הערב...
רציתי לעלות אליו ולקחתו ביד
הביטי בעיניו ושירי אך ורק למענו
מסכן. הוא לעולם לא ישוב לכאן אם אעשה זאת
שמת לב הוא כמעט ואף פעם לא מחייך
כששרתי, הסתובבתי ותפשתי אותו מביט בי
הוא חייך אז
והרגשתי...
אבל זה כמעט בלתי אפשרי לתאר
הרגשתי כאילו מישהו נתן לי...
את המתנה הכי גדולה ויפה
בואי למיטה, נטשה כבר ממש מאוחר
אוה, את מנסה לקלקל הכל
בלילה כזה מתחשק לי לחבק את עצמי...
להמתח הכי חזק שאפשר ולעוף מכאן
הזהרי! את תיפלי! בסדר
אבל זו בושה להכנס פנימה בלילה כזה
זה כאילו שאת שומעת מוזיקה נפלאה
ואת יודעת שהשיר הבא או השיר אחריו...
יהיה הדבר הכי יפה ששמעת בכל ימי חייך
ונמשכת מכאן ונעלמת לעד
לעד
בסדר
ההבעה שעל פני מה איתה?
אני לא נראית בזויה? לא
אתה בלתי אפשרי אני בטוחה שאני נראית בזויה
למה את רוצה להראות בזויה?
חשבתי שאם אראה משועממת ובזויה...
אף אחד לא ישים לב שזהו הנשף הראשון בו אני משתתפת
איך זה? טוב יותר? אוה, כך הרבה יותר טוב
יופי
אתה חייב להבטיח לי דבר אחד מהו?
לא לרקוד איתי... אין סיכוי
לא משנה לי אם אני אעמוד ליד הקיר למשל חמש שעות...
ואף אחד לא יבוא אלי או יחליף איתי מילה
לא משנה עד כמה אני נראה נמשכת אליך...
אתה חייב להבטיח לי לא לבקש ממני לרקוד איתך
למה לא? זה יהיה משפיל מדי...
לעולם שיראה את הבן אדם היחידי שביקש ממני לרקוד
הוא אחי...חסר רחמים
מבטיח? אני מבטיח
מה עכשיו?
האם כולם מסתכלים עלי? את לא יכולה לראות בעצמך?
לא מבלי לשנות את הבעת פני
נטשה, את יודעת, ישנו דבר אחד נורא ואיום אצלך
אמור לי מהו! אמור לי את כל האמת
שום נערה שאי פעם אפגוש לא תוכל לשעשע אותי כמוך
אל תדבר כך ועתה לך, והשאר אותנו לגורלנו
סליחה, יקירתי ניקולס, השגח על אימך
את בסדר, אמא? כן, יקירי
איזו טעות איומה
לא הייתי צריכה לבוא
שום דבר לא יקרה
הלילה הולך להיות נורא, שחור
משפיל עד עפר
אוה, הרוזן דנילוב בוא פגוש את משפחתי
מאדאם מאריה פרונסקיה
אתה מכיר את אישתי. אחייניתי סוניה ובתי נטשה
מה שלומך? האוכל לקבל את התענוג?
אוה, יקירתי
יתכן שאהיה יותר בר מזל מאוחר יותר
אל תפחדי אני אנסה מאוחר יותר
דנילוב הוא בן דודה של המארחת שלנו
אמור להיות שווה מיליונים בן דוד שני, יקירי
אה, הנה השגריר הצרפתי בכבודו ובעצמו
הוא נראה כאילו היה מלך
אתה מאחר למדי הפסדתי את רוב הריקודים שלי
למה אני חייבת לחשוב כל הזמן על הנסיך אנדריי
האם אני כל כך מאוהבת בו
שכל האחרים נראים מגוחכים?
גילינו כל כך מעט האחד על השני
ועם כל זה אני זוכרת כל רגע
אוה, אילו הוא רק היה מביא אותי לכאן הלילה
למה הוא לא אוהב את העיר?
זה לא טבעי שגבר יסגור עצמו...
חודשים על חודשים כמוהו
אני כל כך שמח לראות אותך שוב
האם תכבדי אותי בריקוד הזה?
פייר, טוב לראותך שוב פייר, נערי
האם תכבדי אותי בריקוד הזה?
נכון שאתה אוהב לרקוד?
בדרך כלל לא
זהו הראשון שהגעתי אליו מזה יותר משנה
אני כל כך שמחה שאכן הגעת
אני מתכוונת, אחרי ליל הציד
אבא ואמא אמרו שזה נחמד מצידך שבאת לבקר
ומקוים שתבוא שוב
אני מקוה שתאמרי לאמא ואבא שאני מתעתד לבקר לעתים קרובות יותר
לעתים קרובות מאוד אם הם יתירו לי
אני בהחלט אומר להם ובלילות ירח...
את עדיין רוצה לאחוז עצמך חזק ולעוף לעבר הירח?
איך אתה יודע? היכן שמעת?
שמעתי במקרה, חלוני מתחת לחלונך
איזה אסון שמעת הכל
לא. נעלמת מדי מהר
אתה ודאי חושב שאני שוטה גמורה
לא. אני לא חושב שאת שוטה
אני חושב... הרשי לי, גברתי
האוכל להתענג על ריקוד זה?
תודה
איזו הנאה לרקוד איתה
כמו לאחוז את האביב בידיך
כמו לאחוז בענף לילך או חתלתול
הבט בה עכשיו
אם היא מפנה מבט לאחור לעברי ומחייכת בסיבוב הבא
היא תהיה אישתי
הדרך אותי בבינתך האין סופית
למד אותנו לשרוד ברחמיך
ואם זהו רצונך עשה מיטה זו לקברי
אמא, אני חייבת לדבר איתך רק עוד פעם אחת
טוב, טוב
זה אודות הנסיך אנדריי אני משערת
חמישי, שישי, שבת ראשון, שני
חמישה ימים שלא שמענו עליו
בהתחלה הוא בא לראות אותי כל יום, בוקר וערב
ודי מסובב לי את הראש ואז כלום, והכל נגמר
עכשיו, תני לי לספר על עצמי כשהייתי צעירה
היה לי בן דוד איש צעיר ויפהפה
כן, ממש יפהפה
אני יודע ...קיריל נוטביץ
האם הכל, כמו במקרה שלך חייב להסתיים בכלום?
עכשיו את הופכת לפזיזה כפי שאני הייתי
את חייבת להיות סבלנית סבלנית מאוד
את חייבת לחכות עד שהצעת נישואין הגונה תגיע אליך
הוא יופיע הפעם האחרונה שהופיע...
הצעת הנישואין שלו היתה ממש כאן על קצה הלשון
והוא נראה כל כך מאוהב
אני תמיד מפחדת מעט כשאני בנוכחותו
מה זה אומר? האם הכוונה שזו אהבת אמת?
אמא, נרדמת? לא, חביבתי
אני עצמי מעט מפוחדת לכי עכשיו
אוה, זה לא הוגן אני לא אשן
אמא, דבר כזה לא ארע לי מעולם
האם יכולנו לחשוב על כך כשהגיע לראשונה לכפר
מה נפגוש בנשף?
טוב, זה חייב להיות הגורל
ברור שזה חייב להיות הגורל אם הכל הוביל לזה
אמא, האם מישהו צריך להתבייש על היותו אלמן?
לא, יקירתי. התפללי לאלוקים נישואין נוצרו בשמיים
אמא, כמה שאני אוהבת אותך אני כה מאושרת
רוזנת קטנה האם את ישנה?
כן, יקירה אני ישנה
להתחתן, להתחתן?
כאילו שהחיים לא מורכבים מספיק כפי שהם
ובכזה חיפזון
אם אתה חשבת שאתה יודע מה אתה עושה בפעם האחרונה
אתה זוכר? זה שונה לחלוטין
זה תמיד שונה לחלוטין לפני שפגשתי אותה...
החיים היו עצובים...
חסרי משמעות, חסרי תקוה
אתה בן 30 פלוס כשגבר מגיע לגיל 30...
החיים אמורים להיות עצובים חסרי משמעות וחסרי תקוה
אבא בסדר, בסדר!
בוא נהיה הגיוניים
משפחתה הם כלום עכשיו, אבא...
שום דבר לא ניתן להשוואה לבולקונסקים, שום דבר
אביה ידוע כמי שהיה רגיל לרדוף אחרי...
כל אישה במוסקבה ובסנט פטרסבורג...
ללא הצלחה
ועכשיו לכשהזדקן...
הוא ידוע כשאיש שמשחק בכל משחקי הקלפים...
במוסקבה ובסנט פטרסבורג ובשניהם ללא הצלחה
הם משפחה מאושרת ונעימה
זוהי גם הצלחה אולי ההצלחה הגדולה ביותר
אבל האם אתה חושב שהנך הוגן כלפי הנערה?
אתה מבוגר ממנה בהרבה
יש לך בן לגדל
מי לוקח על כך את האחריות?
הילדונת הקטנה הזו?
אני מתחנן לפניך הנח זאת בצד למשך שנה...
וצא לחוץ לארץ
יש את משימת השלום עם פרוסיה
הצאר והקיסר נפוליאון
יחתמו על ברית שם
אני יודע שברצונך לבצע את השליחות
ועכשיו אחרי השנה הזאת אם תשאר בלבך האהבה הזאת...
או עקשנות, תשוקה, או איך שלא תקרא לזה, הנשא לה
זוהי מילתי האחרונה בנושא
זוהי מילתי האחרונה
יתכן שאני, נטשה
מיועדת להיות אשתו של האיש המוזר, היקר, והחכם הזה...
שאפילו אבי נושא אליו את עיניו?
זו יכולה להיות האמת?
היתכן שזו האמת שלא יהיו יותר משחקים בחיים...
שעכשיו כשאני בוגרת שמוטלת עלי עכשיו
האחריות על כל מילה ומעשה?
אהבתי אותך מהרגע הראשון שראיתיך
האם את אוהבת אותי? כן
מה זה? מה העניין?
אני כה מאושרת
האם אמך אמרה לך את מה שהסברתי לה?
אין מה להסביר
האם אמרה לך שאני לא אהיה כאן למשך שנה?
סלחי לי, אך את כה צעירה אני רוצה שתהיי בטוחה לחלוטין
אני בטוחה
שנה אינו פרק זמן ארוך כל כך ואת תהיי חופשיה
אם במשך שנה זו תגלי שאינך אוהבת אותי...
או אם תאהבי מישהו אחר...
אל תאמר זאת. אף פעם אל תאמר משהו כזה
שנה? אבל אראה אותך בכל זאת
בודאי. אני צריך לנסוע לפולין אעדר רק לכמה חודשים
טוב, האם אפשר לעזור במשהו? האם משהו ניתן לעשותו?
זה נורא ואיום! אתה תמות כשתחכה שנה! זה בלתי אפשרי!
לא, אני אעשה כל דבר לא חשוב מה שתאמר
אוה, אני כה מאושרת יש לנו את כל החיים לפנינו
בטילסית, שבפרוסיה ב-13 ביוני, 1807
נפוליאון נפגש עם קיסר רוסיה, אלכסנדר
במטרה לדון בברית שלום
הם חייבים לחבב אותי
אני כל כך רוצה לעשות כל מה שהם מייחלים
כל כך מוכנה לחבב אותו...
על היותו אביו
אני מרי בולקונסקי מקסים
וזוהי בתי, נטשה מה שלומך?
אחר הצהרים טובים
אנא סילחו לאבי הוא איננו חש בטוב
הוא ביקש ממני לקבל את פניכם בשמו
האם תרצו מעט תה? טוב, אני חושב שזה יהיה...
לא, תודה
אני מתארת לעצמי ששמעת מאנדריי?
כן
אבא!
אה, את הרוזנת רוסטוב הצעירה
לא ידעתי שתגמלו לי ותכבדו אותי בביקור
אתם חייבים לסלוח לי על התלבושת באתי לדבר עם בתי
למה לא אמרו לי?
הרוזן רוסטוב. אוה, כן שמעתי עליך גדולות ונצורות
גדולות ונצורות עליך
אלוקים הוא עדי אף אחד לא אמר לי שהם כאן
הבית הזה... בלגן גדול, תוהו ובוהו
אנשים באים והולכים ואתה לא מוצא כלום
אפילו את הדפים על שולחן הכתיבה שלי
אתם חייבים לסלוח לי
כפי שאתם רואים אינני מוכן לבידור
אינני סובל את מוסקבה בכל מקרה!
לא הייתי מגיע לכאן אלא שאין לי ברירה
נכפה עלי להיות כאן אתה מבין זאת, האינך?
טוב, אני חושב שעדיף שנעזוב כעת, נסיכה
חכי. אני חייבת לדבר איתך
נטשה, יקירה אני רוצה לומר לך...
שאני בטוחה שאחי מצא את האושר
נסיכה, אני חושבת שזה לא נוח לדבר על זה עכשיו
האין זה נהדר?
אינך שמחה שהחלטת להגיע במקום להשאר בבית כל הלילה?
אינני יודעת עד שאנדריי יחזור...
אינני יכולה לשמוח על כלום
טוב, זה רק לכמה שבועות את רואה את האיש הגבוה שם?
כן, מה איתו?
כשעברנו לידו שמעתי שאמר לאישתו...
זוהי הרוזנת רוסטוב היא עומדת להנשא לבולקונסקי
איש בר מזל
הוא אמר בר מזל? בר מזל
אני חייבת לכתוב זאת לאנדריי
הוא יכול להעביר זאת לאביו האיום
הרוזנת בזוחוב הגיעה בזוחוב?
אחת מהמועדפות עלי אני חייב ללכת לקראתה
הרוזנת בזוחוב! חזרת למוסקבה
אני שמח לראותך העיר לא היתה כתמול שלשום בלעדיך
הבאתי את שתי בנותי איתי כפי שאת יכולה לראות
אישה מרשימה
כן. אתה יכול להבין כיצד גברים מתאהבים בה
דולוחוב, רואה את הבחורה בתא?
כן. היא נחמדה אבל...
בשבילך? אנטול היא לא הטיפוס בשבילך
הרוזן רוסטוב, האוכל לשאול את בתך...
שתשב לידי במערכה הבאה?
אוה, רוזנת, כמה מקסים נטשה, יקירתי, בואי הנה
האין זה מרגש? כן
שובה לב. אסור לך לקבור אותה בכפר שוב
אוה, את אדיבה ביותר נטשה, שבי
כעת אנחנו יכולים לקרוע את כל חברינו לחתיכות
את שמה לב שכל אחד בתיאטרון מדבר עליך...
איזו נחמדה שאת ובן הזוג המבריק שהשגת
שמעת על כך? אלה חדשות העונה
הנסיך אנדריי בולקונסקי?
כי כל אישה כאן הלילה מקנאת בך ברגע זה
למה, אנטול!
האם יורשה לי להציג את אחי? הרוזנת נטשה רוסטוב.
אחי הוא במרכז האופנה במוסקבה.
וזה אומר שהוא אוכל ושותה יותר מדי...
ומשחק בקלפים ומהמר בסכומים גבוהים.
הוא גם מתראה עם האנשים המשעשעים ביותר והמשעממים ביותר.
את פשוט חייבת להשיג אותו שיספר לך כיצד לבלות העונה.
הרוזנת! הנסיך, אתה הזנחת אותי.
שוכנעתי שאתה מת. מת?
כשראיתיך לראשונה בנשף...
מתי שזה היה, לפני שישה, שבעה שבועות?
חשבתי, איזו נערה יפה. זה כל מה שחשבתי.
אך הלילה... אך גם את חשת זאת, אהמ?
אני הרגשתי... כשעינינו נפגשו?
אל תראי אשמה. במה יש להתבייש?
האם אתה נהנה מהאופרה? היא טובה מאוד, האין זה כך?
אוה, האין זאת? לא שמתי לב.
לא הסתכלתי על הבמה הלילה.
אני חייב לפגוש אותך שוב.
את חייבת לבוא לבית אחותי...בקרוב מאוד
אני חושבת...
אני חושבת שאמי בכפר. אני חייבת לעלות ולהיות איתה.
היא שובת לב.
לך מכאן, אנטול. אתה תסיח דעתנו.
בסדר.
את תבואי.
אקבל זאת כהתחייבות.
אחי מאוד משעשע, האין הוא?
כמה נעימה שהיא.
אני לא חושב כך... כשאני מסתכל עליך.
נטשה, בואי.
את שובת לב.
מהרגע שראיתיך, לא חדלתי להעריץ אותך.
אני מקווה שאת לא חושבת אותנו ללא רישמיים, הרוזנת.
אוה, הרוזנת!
אני מאוהב בך עד למעלה מאוזני.
ההצלחה היתה מנצחת. כל התיאטרון...
אבא, אנחנו חייבים לעזוב. יקירתי, איננו יכולים לעזוב עכשיו.
זה היה כמו לב אחד גדול, הולם עם רגשות.
הוד מעלתו המלך היה כל כך מרוגש...
שדמעות שטפו את פניו.
את גלימתי, בבקשה.
אני לא יכולה. אתה יודע שאינני יכולה.
נטשה יקירתי...
גורלי נחתם... להיות נאהב על ידך או למות.
אני יודע שהוריך לא יתנו לי אותך...
מסיבות סודיות שאחשוף רק לפניך.
אך אם את אוהבת אותי, את רק צריכה להגיד כן...
ושום כוח אנושי לא יעכב אותנו.
אנטול.
חזרת.
איך היה הערב שלך? האם נהנית?
כן. התנצלתי בשמך.
דאגתי לך. איך כאב הראש שלך?השתפר?
סוניה, את קראת את המכתב. כן.
אני שמחה שקראת אותו. לא יכולתי להחביאו יותר מפניך.
את יודעת שאנו אוהבים. אבל אנטול קורגין.
לו רק ידעת כמה אני מאושרת. ואנדריי?
את לא יודעת מהי אהבה. אז את מסרבת לאנדריי?
את לא מבינה כלום. אל תדברי שטויות. הקשיבי.
איך זה שאהבת גבר לכל כך הרבה חודשים, ופתאום...
למה? את רק ראית את אנטול שלוש פעמים.
מעולם לא אהבתי מישהו לפני כן. אני יודע שקשה להבין.
שמעתי שזה קרה כך. גם את חייבת.
רק עכשיו אני מרגישה כזו אהבה.
מיד כשראיתי אותו, הרגשתי שהוא האדון שלי...
ואני שפחתו, ולא יכולתי שלא לאהוב אותו.
כן, שפחתו! מה שהוא מצווה, אני חייבת לעשות!
מה אני יכולה לעשות, סוניה? אילו אהב אותך...
למה הוא לא מגיע בכנות לבית, לאביך...
שיבקש שאירוסיך לאנדריי יתפרקו?
מה כל הסודיות הזאת? אני לא יודעת. זה לא משנה.
לא משנה מהן סיבותיו, הן טובות.
אמרתי לך שאין לי דעה. אני אוהבת אותו!
אני לא אתן לזה לקרות. אני אומר.
סוניה, מה את מתכוונת? את לא תספרי לאיש!
אל תעני אותי! אני לא יכולה לחיות בלעדיו!
נטשה, מה את אומרת? תחשבי על אבא וניקולס.
אינני אוהבת אף אחד מלבדו.
לכי, סוניה.
אינני רוצה לריב איתך. לכי מכאן!
אנטול, לאן בכוונתך לקחת אותה?
משפחתה תגלה אודות הנערה מפולין שנאלצת להנשא לה.
אם תתפש, יכלאו אותך. זה יהיה שווה את זה...
אפילו אם זה רק לחודש או שבוע אחד עם נערה זו.
ישנם מספר דברים בחיים שבלתי אפשרי שלא אקבל.
הכרכר ששלחת, הנסיך. בוא הנה. התכבד במשקה.
עליך לרכב למרחק ומהר. קרא למאטרבנה.
אמור לה להביא את הגלימה. אנו הולכים שוב, אדוני?
בריחה עם אהובה. אוה, אני אוהב את זה!
נעורים, רומן, התרגשות!
יש שם כומר להתרועע הממתין לנו בעיר טבר.
המעט בערך כל מי שינסה לעצור בעדך.
ישנו גבר בשבילך!
אתה רוצה בי? עכשיו, קחי את זה.
הקשיבי אלי. אני יודע משהו על המשחק הזה.
תמצא את הנערה אחוזת חלחלה ושוכחת מהכל.
אתה עוטף אותה בשמיכה ברגע שהיא יוצאת לאויר הלילה הקר...
ואז תהיה מנוסת בהלה בחזרה לבית הפרוות.
אבא מתעורר, אמא צועקת דמעות, האשמות נגד הדדיות...
אתגרים וכדומה.
תמיד שמור על נערה צעירה בחמימות, נערי.
עכשיו, הרם את הצווארון!
קח את זה. כן, אדוני!
אבל הגלימה שלי. אקנה לך אחרת באחד הימים.
אבל מתי? כולם לתפוש כוסות!שלך.
עכשיו, חבר וידידי מנעורים...
היו לנו ההתפרצויות, חיינו והתהוללנו.
יה. ועתה...נפרד.
לבריאותך. לבריאותך.
כמה זה עצוב. בטוח. בואי נלך.
אנטול! אני עדיין סבור שאסור לך לעשות את זה.
גם אני.
לא, אני לא אפתח אותו. ואני קראתי לפייר.
אשנא אותך לעד בגלל זה! פתחי את הדלת!
לא, אני לא אפתח אותה.
מה קרה לך?
אחותך לא ידועה כשומרת על שתיקה...
בנושאים הטובים לרכילות.
על מה אתה מדבר?
אני יודע הכל אודות הכסף שנאלצת לשלוח לפולין ומדוע.
זה לא נכון.
אתה חייב לעזוב את מוסקבה.
אסור לך ללחוש על כך מילה לאף אחד.
אתה חייב להבין שמלבד הנאותיך...
ישנו דבר כזה כמו אושרם של אחרים.
אתה הולך להרוס חיים שלמים למען הנאותיך שלך.
שעשע את עצמך עם נשים מהגזע הרקוב שלך.
הם חמושים נגדך עם אותו הניסיון.
כאיש מכובד, אינך יכול לדבר אלי כך.
האם סיפוק אתה מחפש? כן.
אני חוזר בי. אני מתחנן לסליחתך.
הסע את הג'נטלמן לאן שירצה להגיע.
הוא עזב.
היא בחדרה.
מה אתה עושה כאן?
באתי לעצור בעדך.
שום דבר לא יעצור אותי מללכת איתו.
מה את מתכננת לספר לאנדריי כשתראי אותו בפעם הבאה?
לעולם לא אראה את אנדריי שוב. כתבתי לו, וסיפרתי לו הכל.
עשית את זה? הוא לא מספיק טוב בשבילך, לא כן?
לא, את צריכה לזחול אחרי מהמר ושקרן...
רודף השמלות הידוע לשימצה בכל מוסקבה.
אני הולכת אליו, אמרתי לך. אני הולכת להנשא לו!
מה שלא אמר לך, הוא משקר. הוא כבר נשוי.
זה לא נכון.
הביטי אלי, נטשה.
היכול אני לרמות אותך בכוונה?
השמועות בכל רחבי מוסקבה. אך מי יכל להתחיל אותן?
ועכשיו הנסיך אנדריי שלח בחזרה את כל מכתביה.
זה רע. אני מצטער.
היא היתה די חולה. בקושי עזבה את חדרה.
אך כשידעה שתגיע, היא התעקשה לקום.
היא לבושה ומחכה לך.
עכשיו, ברשותך, אל תספר לה מאום.
לאף אחד אין לב לגעור בה. יש לרחם עליה כל כך
שמעתי שהוא במוסקבה עכשיו.
שאל אותו...
בקש ממנו שיסלח לי.
כן, אני אומר לו, אבל נטשה...
אני יודעת שזה לעולם לא יהיה.
הכל נגמר.
רק שאני כל כך מיוסרת מכל מה שגרמתי לו.
אמור לו...
אמור לו שאני מתחננת בפניו שיסלח...
שיסלח לי על הכל.
אני אמסור לו הכל.
אך דבר אחד אני מתחננת בפניך... זכרי, אני חבר שלך.
אם את זקוקה לעזרה, עצה או פשוט לב שומע של מישהו...
לא עכשיו אך כשלבך יהיה צלול יותר... חשבי עלי.
אשמח מאוד, אם יהיה בכוחי,
אל תדבר אלי כך. אינני ראויה לזה.
אל תדברי כך. כל החיים לפניך.
לפני? לא. הכל נגמר. הכל אבוד..
שטויות, נטשה.
הקשיבי אלי. הביטי.
אם לא הייתי אני, רק הכי יפה, הכי חכם...
הטוב בגברי העולם, ואם הייתי חופשי...
לא הייתי מהסס לרגע לכרוע על ברכי...
ולבקש את ידך ואהבתך.
לא קר, מישקה. זה ענין של דעה.
אני חושב שעכשיו הרבה מתחת לאפס. נהדר!
לאן עכשיו, אדוני? לאן? אני לא יודע.
האם אתה מביט בכוכב השביט? כן.
אומרים שהוא מסמל רעות.
הם אומרים שהוא מבשר מלחמה, רעב ומחסור.
כל האסונות האפשריים. שטויות.
כוכב השביט הזה יפהפה. החיים יפהפיים!
סע, מישקה! לאן? למועדון?
לא. הביתה?
לא. סע. רק סע, מישקה!
אם הוד מעלתו ברצונו להתעלם משפיכת דם אנשינו...
זו רק אי-הבנה...
ומסכים לפרישת חילות הוד מעלתו...
אני מצידי, אשכח מה שקרה...
והסכם בינינו יהיה אפשרי.
אחרת, הוד מעלתו...
אאלץ לדחות מתקפה...
שהיתה ללא כל התגרות מצידי.
ההחלטה האם לשמור על אנושיות...
מהאסון של עוד מלחמה...
שקר בידיך, הוד מעלתך.
אני, וכו', אלכסנדר.
אז מכתב זה מאוד מנומס, מאוד רהוט...
ומלא בביטויים הכי ידידותיים...
של מסירות ואהבה מהשליט, הצאר.
ורגישות, שאני מבטיח לך...
שאגמול על כך טובה.
בכל אופן, בעיקרו, קולונל...
בולקונסקי. בולקונסקי.
מה היית אומר שהמכתב שבידי מבטא?
זה לא בשבילי, הוד מעלתך, כשליח בלבד...
לבטא את רצונותיו של הוד רוממותו המלכותי הצאר.
בוא, בוא, ידידי היקר. אתה חייב שתהיה לך דעה משלך.
מה...
היכן נפגשנו קודם לכן?
פניך מוכרים לי.
בקרב באוסטרליץ, הוד רוממותו.
אוסטרליץ, אוסטרליץ.
כן, אני זוכר.
אתה שכבת ודגל בידיך.
כן, הוד רוממותו.
חשבתי אותך למת.
טוב, טוב, הנה אתה כאן שוב. אני שמח לראות אותך.
עכשיו, קולונל, המכתב הזה... מה אתה חושב שהוא מייצג?
אני חושב שהוא רק מייצג, הוד רוממותו...
את רצונותיו הכנים של הוד מעלתו הצאר למנוע מלחמה...
ולמנוע את שפיכות הדמים הן של רוסיה והן של צרפת.
שאיפה ראויה לשבח, איתה אני מסכים באופן מושלם.
בכל אופן, מה עוד?
מה עוד היית אומר היה במכתב הזה?
מכיוון שאתה לוחץ עלי, הוד רוממותו, לדעתי האישית...
הייתי אומר שהוא כולל בתוכו בקשה לפרישה...
של כוחותיו של הוד מעלתו מגבול המדינה שלנו.
דעה אישית.
אז כך הצאר אמר לשליחו להציב זאת.
"אתה באופן אישי אומר "פרישה, האין זאת?
"אמור "נסיגה!
אני חייל, אני משתמש במילים של חיילים!
אני לא טיפש!
נתבקשתי להכניס ראשי לתוך עניבת תליה...
בו בזמן שאויבי קושרים קשר נגדי.
הוד רוממותו, זוהי לא דעתי האישית...
כשאני אומר שהצאר הוא לא אויבו של הוד מעלתו...
ושהוא לא חותר תחתיך.
אם תקרא את מכתבו בזהירות...
אני אקרא את המכתב ביתר זהירות...
ואשלח את תשובתי לצאר אחר כך.
לילה טוב לך, קולונל.
מכובדי, מחר עם הזריחה...
אנו חוצים את נהר הנימן לתוך רוסיה.
נדבר על שלום...
במוסקבה!
וב-12 ביוני, 1812...
נפוליאון בונפרטה, בראש צבא של 200,000 חיילים...
חצה את נהר הנימן לתוך רוסיה.
להיאבק בפלישה התוקפנית בארץ מולדתם...
הרוסי הכפרי בחר לקבל את פני הצרפתים...
עם לא יותר מאשר מחסנים הרוסים...
ואדמה מוזנחת בהיקף נרחב.
ביזה, בעירה.
ככל שנפוליאון התקרב לכפר...
האיכר ועבדו ברחו עם העגלה, הסוסים והתבואה.
מה שלא יכלו לקחת איתם, הם שרפו או טבחו.
אם לא נפסיק זאת איפשהוא...
אנחנו הולכים להשאיר מאחורינו מדבר...
אדמה חרוכה.
אנו חייבים להלחם.
הצבא דורש זאת, הצאר דורש זאת...
והאנשים דורשים זאת.
מה הצבא רוצה...
להיות מושמד?
בגלל שזה מה שיקרה אם נלחם עכשיו.
מה הצאר רוצה... שיביאו אותו לכרוע על ברכיו?
בגלל שזה מה שיקרה אם נלחם עכשיו.
מה האנשים רוצים...
להיות הנתינים של נפוליאון?
בגלל שזה מה שיקרה אם נלחם עכשיו.
מכובדי, הוצבתי בפיקוד...
כדי לתת לצבא, לצאר ולאנשים...
מה שהם באמת רוצים.
ומה שהם באמת רוצים זה להוציא את הצרפתי האחרון...
מאדמת רוסיה!
וזאת אני מציע לעשות כשאוכל.
אבל הביזה והשריפה, גנרל.
תן לזה להמשך!
תן לזה לגבור!
בקרוב הם יהיו בשערינו! הוא לא יכנס למוסקבה!
אנו נעצור זאת!
למה הוא לא מחליף אותו? אנו נראה לאירופה...
כיצד רוסיה מתעוררת בהגנה על רוסיה!
נפוליאון לא יכנס למוסקבה!
אלי הטוב, שמע אותנו בתפילתנו אליך.
חזקנו בגבורתך שליטנו הרחום...
הקיסר אלכסנדר פבלוביץ...
ותן לו ניצחון על אויבו...
כמו שנתת ניצחון למשה על עמלק...
לגדעון על מדין, דוד על גולית.
הבס את אויבינו והשמד אותם במהירות...
מתחת לרגלי...
עבדיך הנאמנים.
הגן על צבאנו.
הנח קשת מנחושת בידיהם של אלה...
שחימשו עצמם בשמך...
ושנס מותניהם בכוח לקרב.
הרם את החנית והמגן וקום עזור לנו.
בלבל ובייש את אלה שתכננו רע נגדנו.
הלואי שיהיו לפני מאמיניך הלוחמים...
כאבק לפני הרוח...
ויבוא המלאך הטוב יבלבלם ויביאם למנוסה.
תן להם ליפול לפני רגלי עבדיך...
ויפלו ארצה על ידי לחם הקודש.
באתי לומר שלום.
אני עוזב את מוסקבה היום. לאן אתה הולך?
לצבא. הם מקוים להתנגד לנפוליאון בבורודינו.
אתה הולך לצרף עצמך, סוף סוף?
אני לא יודע.
אני הולך לראות... אני צריך לראות איך זה...
מה זה אומר בשבילי.
הנסיך אנדריי הוא מפקד חטיבה.
אני אנסה למצוא אותו ולהצטרף אליו.
מתי החלטת לעשות זאת?
חשבתי על זה הרבה זמן.
אפילו אתה, פייר?
התישאר לארוחת הערב? כן, השאר, פייר.
בוודאי. רק להגיד שלום.
זה טוב. בוא נלך.
הרבה מחברי ללימודים הולכים, והם צעירים ממני.
שטויות. אתה חייב ללמוד.
זה לא שטויות. כל איש נדרש.
כל איש, לא כל קטין.
נוסף על כך, אינני יכול ללמוד עתה כשארצי מולדתי בסכנה.
פטיה, שתוק!
שמעת מאנדריי?
כן, מכתב אחד.
האם הוא...
איך הוא?
בסדר, אך עצוב. אביו נפטר, את יודעת.
כן, אני יודעת.
ואף על פי שאביו היה אויבי, התפללתי למענו.
הוא היה האדם הראשון בכל העולם...
שהסתייג ממני, פייר.
אני מניחה שאינך בוגר עד שזה קורה לך.
האם אנדריי כתב משהו אודותי במכתב?
לא, נטשה.
האם אתה חושב שהוא אי פעם יסלח לי?
אין לו על מה לסלוח.
פייר, אתה חייב להבטיח לי משהו.
כן?
אל תתן לכלום לקרות לך.
כי אם כן, אני...
שמעת אותי, פייר?
כן, שמעתי אותך.
אני מבטיח.
ופייר? כן?
ואם אתה נפגש עם אנדריי, אמור לו...
אמור לו שהתפללתי לנשמתו של אביו.
האם תוכל לומר לי היכן אמצא את קולונל בולקונסקי?
קולונל, איש זה ביקש לראות אותך.
סוף סוף. מה אתה עושה כאן?
קשה לומר.
באתי לראות את הקרב.
למה?
קשה להסביר, אנדריי.
זה כזה ארוע כביר.
כל חיינו יהיו שונים מעכשיו...
בגלל מה שהולך לקרות כאן מחר.
אני מצטער על מות אביך, אנדריי.
הוא היה איש זקן.
הוא לא יכל לחיות עם המחשבה שהוא יעזוב את בלד הילס.
איך הם מקבלים את זה במוסקבה?
אתה יודע שמרי נסעה לדודתך בריאזן.
זה היה ניקולס רוסטוב שהוציא אותה מבלד הילס בדיוק בזמן.
ניקולס?
אז אנטול קורגין לא כיבד את הרוזנת רוסטוב בבקשו את ידה?
הוא לא יכל. הוא היה כבר נשוי.
הכל היה כל כך מזמן. אני בטוח שהיה לה זמן...
לשכוח את אכזבתה.
אתה זוכר את אחד הויכוחים שלנו על כך?
אני אמרתי שצריך לסלוח לאישה מופקרת.
אבל לא אמרתי שאני יכול לסלוח לה, ואני לא יכול.
אבל אינך יכול להשוות את נטשה לאישה מופקרת.
אילו חלומות רומנטיים היו לי.
אתה מתכוון לבקש את ידה שוב? להיות רחב לב וכדומה.
כן זה יהיה מאוד אצילי, אבל...
אני מצטער.
מה שלומך, אנדריי? אתה נראה כל כך מוזר, ודעתך מוסחת.
הדבר הראשון שאתה צריך לדעת על קרב הוא...
בלילה לפני שנלחמים, האנשים שצריכים להלחם בו...
כנראה נראים מעט מוסחים.
לא. זה יותר מזה.
יתכן שכך.
הייתי בהרבה קרבות, פייר...
אבל זו הפעם הראשונה שאני מרגיש שמחר אני הולך למות.
שטויות. למה?
אני רק מרגיש זאת.
למה אתה באמת כאן, פייר?
למה, כשאתה שונא אלימות ומלחמה...
החלטת לעשות זאת?
אני לא יודע.
בגלל שסוף סוף הבנתי שאינך יכול לשנוא משהו...
שלעולם לא הכרת ואינך מבין.
כיצד אתה חושב שיתנהל הקרב? הם אומרים שעמדותינו טובות.
הצלחה לעולם אינה תלויה בעמדות...
פקודות, תוכניות, ואפילו במספרים.
הקרב מוכרע על ידי גברים הנחושים לנצח בו...
ולמרות האנשים במפקדה המחשיבים מלחמה למשחק.
מלחמה הינה הדבר הנורא ביותר בחיים.
אם זה היה בסמכותי, לא הייתי לוקח אף לא שבוי אחד.
הצרפתים הם אויבי!
הם הרסו את ביתי, גרמו למותו של אבי...
הגלו את אחותי ובני.
ועתה הם מקוים להרוס את מוסקבה.
למה לקחת שבויים? זה לשחק במלחמה.
לא לקחת שבויים!
הרוג והיהרג! אם זה לא היה אחד מהמשחקים אלה במלחמה...
היינו יוצאים למלחמה רק כאשר היה משתלם למות באופן מסוים...
כמו עכשיו.
אני מצטער.
למה שאני אטריד אותך עם כל זה?
אם שנינו נחיה מחר בלילה, ניקח בקבוק...
ונצחק על כל מה שאמרתי הלילה.
סלח לי. אתה ישנוני.
הגיע הזמן שגם אני אשן. ארצה להשאר כאן.
לך! אין לי זמן אליך עכשיו! החבר היחיד שיש לי...
הם האנשים שילחמו לצידי מחר.
שלום.
אם נפגש שוב או לא.
צא בהכרזה לכל הכוחות.
חיילים...
זהו הקרב אליו כולכם ניכספתם.
הניצחון תלוי בכם. הוא יתן לנו את כל שאנו צריכים...
מגורים נוחים...
וחזרה מהירה לארצנו.
פעולה כפי שפעלתם באוסטרליץ...
פרידלנד, ויטבסק וסמולנסק!
הבה ניתן לדורות הבאים לומר על כל אחד מכם בגאוה...
"הוא היה בקרב הגדול לפני מוסקבה".
טוב, דה בוסה, מה פריז אומרת?
כל פריז מצטערת על העדרותך.
הייתי אומר שהם כן. מה יש לך שם?
הפתעה, הוד מעלתך. מה זה?
מתנה מהקיסרית להוד מעלתו.
הבן שלי.
מלך רומא.
ראוי להערצה.
קח אותו מכאן, דה בוסה.
זה מדי מוקדם בשבילו לראות שדה קרב.
בוא אחרי, דה בוסה.
אסור לך לעזוב, דה בוסה.
השאר, וניתן לך משהו לספר עליו בפריז.
יש רוח חזקה בחוץ, האין שם?
אבל הוא עשוי מברזל!
עדיף שתרד משם, חבר...
או שבפעם הבאה זה לא יהיה כובעך שמתפוצץ.
זה יהיה ראשך! סליחה, לא הבנתי.
מספר שלוש, אתה איטי מידי!
היכון! אש!
אדוני, אינך יכול לעמוד כאן. אתה באמצע הדרך.
סליחה.
אני אשתדל להתרחק מדרכו של כל אחד.
למעלה עם הכוונת שלך שם, מספר ארבע! אתה יורה נמוך!
מספר חמש, הזדרז עם ההטענות שלך!
איך זה שאינך מפחד, אדוני? האם אתה מפחד?
אין להם רחמים, אתה יודע, כשהם שורקים מעליך.
שמים עוזרים לנו.
היכון!
אש!
יום נעים הבוקר, אדוני?
בוקר מעניין. מעניין?
שומע את זה, חבר? מעניין!
הנה בא חי אחד!
היי, אל תבוא דרך כאן. בחזרה לשם, לעבר חיל הרגלים.
מצאת לך חבר, אה? מכיר אותו היטב?
אדוני, מעבר לעצים, חיל הרגלים הצרפתי מתקדם כאיש אחד.
ניצרו אש!
הנמיכו כוונותיכם וחכו עד שתקבלו פקודה לירות.
אש!
הוד מעלתך, אני חייב לדווח על עוד גדודי חיל רגלים שבים על עקבותיהם...
והם נסוגים באי סדר מוחלט.
חיל הפרשים הצטרכו ללכת ראשונים כדי לפנות את הדרך.
שלח אותם עכשיו.
ישנה תחמושת המספיקה לארבע הטענות נוספות.
רוץ למאגר והבא עוד.
גם אני אלך.