Title: Tribhanga Year: 2021 Duration: 01:35:46 Subtitles Source: Netflix
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫- סרט מקורי של NETFLIX -
‫- אנו היקרה ו... -
‫אם כואבת לך היד, תכתבי אחר כך.
‫אולי די?
‫גברת ניאן...
‫תניח לי לכתוב בשקט.
‫אכתוב בקצב שלי.
‫תודה.
‫נהדר.
‫נקודה שחורה לעין הרע. ‫-אנו...
‫וואו! את מהממת.
‫תודה. זהירות.
‫סליחה שאיחרתי, הפגישה התארכה.
‫אם לא היית מגיע בזמן...
‫מה פתאום? אי פעם החמצתי הופעה שלך?
‫הקהל נהדר היום.
‫היי, אנו... ‫-אימא...
‫מה?
‫אני החלטתי להפסיק לעשן ‫בזמן ההיריון שלך, לא?
‫סמכו עליי, באמת.
‫מותר לי סתם להחזיק. ממש משטרת המוסר.
‫ברצינות... ‫-טוב, תירגעי.
‫גברת, את עולה בעוד חמש דקות.
‫אני יודעת. תן לנשום קצת.
‫טוב, גברתי, סליחה.
‫תושיב את רגב ואת מאשה בקהל.
‫טוב. ‫-תודה.
‫טוב, בהצלחה.
‫כל טוב. בואי.
‫- מאיה מציגים, אודישטה מהוטסב, ‫הופעה מיוחדת של אנורדה אפטה -
‫תודה רבה, אפורבה.
‫זה הרגע שכולנו חיכינו לו.
‫הופעה של שחקנית בוליווד המפורסמת ביותר,
‫חביבת הקהל, אנורדה אפטה.
‫אנורדה אפטה זכתה
‫בפרס פדמה שרה על כישוריה באודיסי.
‫חשבתי לי...
‫נותר משהו לחיות למענו?
‫לא.
‫אולי לא נותר אלא למות.
‫לא, גברת ניאן.
‫זה נשמע לא טוב.
‫לא מתאים לך לדבר על המוות.
‫טוב, אשנה את הניסוח בשבילך.
‫נותר משהו לחיות למענו?
‫כן.
‫הכוס עוד לא ריקה.
‫כן. זה מתאים לך.
‫לדבר על אלכוהול מתאים לי?
‫כן.
‫אבל אין לך ניסיון באלכוהול בכלל.
‫נותר עוד ללמד אותך לשתות.
‫גברת ניאן!
‫רני!
‫תסבירי להם שמדובר במקרה חירום.
‫ברגע שאדע יותר, נקבע מחדש, טוב?
‫ואל תתקשרי אליי. אני אתקשר.
‫טוב? בבקשה.
‫אני לא מצליחה. ‫-עזבי.
‫טוב, ביי, שנטנו.
‫תעזבי, בסדר?
‫כן, דיפאק. סבתא חטפה שבץ מוחי.
‫אשפזנו אותה בבית החולים "סילבר קלאוד".
‫לא, נאלצנו לעצור את ההופעה באמצע.
‫לעזאזל! זין! אתה לא רואה? אתה עיוור או מה?
‫הוא לא שומע אותך דרך השמשות.
‫הוא רואה, נכון?
‫זה כל העניין בנהיגה. לעזאזל. ‫-תירגעי.
‫לא, אל תיתן לה את זה לאימא שלך. ‫טפל בה. טוב, ביי.
‫תן לי, אנסה שוב.
‫זה בסדר. ‫-בסדר.
‫אלוהים.
‫אין חניה.
‫לעזאזל! העיתונאים מריחים טרגדיות מרחוק?
‫אוכלי נבלות מחורבנים. ‫-תתעלמי מהם ותירגעי.
‫אהיה רגועה כמו בודהה.
‫לעזאזל, זה מילאן?
‫איך הזבל הגיע לכאן?
‫הוא הביא את סבתא לבית החולים.
‫הוא התקשר לשנטנו.
‫קדימה.
‫לכו, אני אחפש חניה, ‫אטפל בעניינים הרשמיים ואבוא.
‫טוב.
‫גברת, אימא שלך בתרדמת. איך את מרגישה?
‫היית שמחה אם אימא שלך הייתה בתרדמת?
‫לא, אבל היחסים שלכן לא משהו.
‫אז מה?
‫זו אימא שלי.
‫הניחו לנו, בבקשה.
‫מר אופדה סיפר לנו שהביוגרפיה ‫של ניאנטרה תהיה שנויה במחלוקת.
‫רוצה להגיב?
‫כשתקראו את הביוגרפיה שלי ‫תראו מה זה שנוי במחלוקת.
‫את כותבת ביוגרפיה? ‫-גברת, תמונה, בבקשה.
‫מה? אנחנו בשטיח האדום? ‫זה בית חולים. אתם לא אנושיים.
‫זו הייתה אנורדה אפטה, ‫אחת השחקניות הידועות בבוליווד.
‫סרטה הראשון "דיל קי דדקן" היה להיט.
‫מלכת השערוריות אנורדה
‫הגיעה לבית החולים בשמלה יוקרתית ‫לבקר את אמה החולה.
‫אמה בתרדמת. ‫היא הגיעה לאחר ששמעה את הבשורות.
‫- בית חולים סילבר קלאוד -
‫מר מילאן, ספר לנו משהו על גברת ניאנטרה.
‫גברת ניאן זכתה בפרס האקדמיה לספרות ‫על ספרה הראשון "נירבר".
‫הסרט זוכה הפרס הלאומי ‫"נאי ראה" התבסס עליו.
‫תקראו על כל הישגיה בביוגרפיה שלה.
‫מה בעניין חייה האישיים ויחסיה עם אנו?
‫כן. הביוגרפיה שלה מכילה
‫המון עובדות ואנקדוטות ‫על חייה האישיים ומערכות היחסים שלה.
‫- טיפול נמרץ -
‫עשי לי טובה.
‫תני לה את הזריקה ‫ותעדכני אותי במצבה בעוד חצי שעה.
‫שלום, גברת אנורדה. ‫-דוקטור! קרא לי אנו.
‫אני ד"ר מייאקר.
‫ערכתי לגברת ניאן בדיקות ראשוניות.
‫היא בתרדמת, אבל אין סיבה לדאגה.
‫היא בתרדמת ואין סיבה לדאגה?
‫גברת, לא זיהיתי סיבוכים נוספים.
‫לא... ‫-היא תהיה בסדר, נכון?
‫נשגיח עליה במשך 72 שעות. ‫צריך לערוך כמה בדיקות.
‫דיברתי עם התקשורת, ‫את לא צריכה לדאוג בנוגע לזה.
‫תודה, דוקטור.
‫אפשר לראות אותה?
‫מה לעזאזל?
‫האמת שלא.
‫אפשר לצפות בה מחוץ לחדר.
‫אחות, מחוץ לחדר. למשך דקה בלבד.
‫בסדר? תודה. ‫-טוב, אדוני.
‫תודה.
‫בבקשה.
‫מעולם לא ראיתי את סבתא חסרת אונים כל כך.
‫היא לא רוצה להישרף.
‫מה?
‫גברת ניאן לא רוצה שישרפו את גופתה. ‫היא אמרה לי...
‫שורף גופות מטומטם! מי שאל אותך? ‫קודם כול, תקשיב לי...
‫שורפים את הגופה, לא אותה.
‫אל תנסה לדבר אנגלית אם אתה לא יודע, טמבל.
‫חוץ מזה, היא עוד לא מתה. ‫הזבל הזה כבר מוכן לשרוף את הגופה.
‫- טיפול נמרץ -
‫כן, רגב.
‫חכה בקבלה, אנחנו באות.
‫כן, דיפאק, אני בדיוק יוצאת ‫מבית החולים. לא, אספר לך בבית.
‫- חדר מיון -
‫הלכתי באמצע ההופעה בגלל מקרה חירום.
‫נראה לך שהיה לי זמן להחליף בגדים ‫ולהגיע לבית החולים בזמן?
‫אנו, תירגעי. ‫את מכירה את העיתונות של ימינו.
‫את מצפה שיהיו רגישים?
‫בחיי, חבורת מניאקים.
‫משדרים את אותו קטע שוב ושוב.
‫הם לא מפסיקים לדבר שטויות,
‫אבל איך אפשר לקרוא ‫לתלבושת אודיסי "שמלה יוקרתית"?
‫כאילו, הם מבינים בכלל בתרבות?
‫ואז התחילו הטרולים ב"טוויטר".
‫זה לא חדש. תתעלמי מהם. ‫-אלוהים.
‫כן. נו, דבר. ‫-תקשיבי, חשבתי...
‫גם הזבל כאן היום.
‫מי?
‫מילאן. אלא מי? המזדיין!
‫טוב, אל תתרגזי. ‫-כן.
‫מה? ‫-אנו?
‫גברת, אסור לעשן כאן.
‫הדלקתי אותה? ‫-לא.
‫אז מה? ‫-סליחה.
‫את מעשנת, אנו?
‫לא! אל תתחיל איתי.
‫טוב, תקשיבי, נדבר אחר כך.
‫טוב, בסדר.
‫ביי.
‫לאן אתם לוקחים אותה?
‫שתוק!
‫גברת ניאן צדקה לגבייך.
‫מה היא אמרה?
‫שאת גסת רוח.
‫זו מחמאה.
‫וקשת לב.
‫אני קשת לב? מי התחיל בהכנות לשרפה אתמול?
‫אתה מחכה שהיא תמות, לא?
‫כדי לקבל את הזכויות על הספרים שלה.
‫אני יודעת שהיא הורישה לך את הזכויות.
‫את מדברת שטויות! ‫מה?
‫זה לא נכון.
‫זה נכון מאוד. לכן פחדת כל כך.
‫רודף בצע מחורבן.
‫את טועה, אני לא כזה.
‫אז מה אתה?
‫אני סוגד לה. היא האלילה שלי. ‫-בטח...
‫אני המעריץ הכי גדול של הספרים שלה.
‫את לא מסוגלת להבין ‫את היחסים בינינו ואת מה שהיא כותבת.
‫אין לך שום כבוד כלפיה.
‫גברת ניאן ואני קשורים בחוטים.
‫חוטים מקשרים? הם נקרעו, היא בתרדמת.
‫אתה חופשי, אין חוטים יותר.
‫אלחוטי.
‫גברת, אדוני, שקט, בבקשה.
‫יש כאן מטופלת. ‫-היא שומעת אותנו?
‫היא בתרדמת, לכל הרוחות.
‫זין!
‫רובינדרו?
‫הרבה זמן לא התראינו.
‫מה שלומך?
‫איך אני נראית?
‫מה את עושה כאן?
‫רציתי קצת שקט. ‫הפרצוף של מילאן ממש מעצבן אותי.
‫התלמיד של ניאן?
‫השוליה שלה.
‫היי, די...
‫אפשר בכלל למצוא שקט כאן?
‫כל הבלגן נמצא כאן.
‫תחסמי אותו.
‫קדימה, תנסי.
‫אני מניחה שהשיטה שלך עוזרת קצת.
‫בבקשה.
‫אתה יכול להיות קדוש או גורו. ‫תרוויח מיליונים, בחיי.
‫לא...
‫מה אעשה במיליונים?
‫אי אפשר לקחת כסף לקבר, נכון?
‫חוץ מזה, כסף לא מבטיח אושר.
‫ראיתי המון מיליונרים עצובים.
‫אתה כבר לא אנושי.
‫אתה כמעט קדוש.
‫ממש לא.
‫בכל מקרה, מה שלום ניאן?
‫מעולה, היא בתרדמת.
‫דממה מוחלטת. מושלם.
‫טוב שהיא נושמת בכוחות עצמה.
‫טוב שהעברנו אותה לחדר פרטי.
‫יש כאן פרטיות מוחלטת.
‫כן, נכון.
‫חוץ מזה, במקרים כאלה...
‫אי אפשר לחזות...
‫מתי המטופל ייצא מהתרדמת.
‫אני מקווה שאתה מבין. ‫-כן.
‫ברשותך.
‫אם תצטרך משהו, אני לרשותך.
‫הרא קרישנה.
‫אני לא אוהבת את שעות הערב.
‫אני שונאת דמדומים.
‫צריך להדליק את מנורות הערב.
‫"דברי ברכה למנורה המבשרת טובות
‫לבריאות טובה ועושר
‫שנגבור על היצר הרע
‫כורעים אנו בפני האש המקודשת
‫אנו מדליקים מנורה לאלים ‫אשר מאירה את הריחן הקדוש
‫דברי ברכה לכל האלים"
‫קדימה, עכשיו נדליק את כל האורות בבית.
‫רגע, אני אדליק.
‫זוז. חכה.
‫הגיע הזמן להדליק את אורות הערב, ‫אבל היא השאירה את חדרה חשוך.
‫היא חושבת רק על כתיבה, לא יותר.
‫כאילו היא כותבת את הבהגווד גיטא.
‫ניאן, הדליקי את האור!
‫היי, השור ננדי...
‫יש לך בשורות רעות לילדים האלה?
‫באת לעשות לילדים צרות?
‫הוא אומר שלא.
‫תברך את הילדים ללימודים?
‫יהיה להם עתיד מזהיר?
‫קדימה, אנו.
‫אבא?
‫ניאן!
‫אימא, יש לך זבוב על הפנים ‫ואת לא יכולה להעיף אותו.
‫איך ניאן תזהה אותך ‫אם תדברי אליה בקול חמוד כזה?
‫את קוראת לה "אימא" ולא מתווכחת איתה אפילו.
‫איפה אני מתווכחת? ‫למעשה, אני לא מדברת אפילו.
‫היא אי פעם הייתה נחמדה אלינו?
‫תראה אותה. שקועה בשלווה בתרדמת.
‫איש לא היה מאמין
‫שהיא מסוגלת לעשות ‫את כל השטויות שהיא עשתה לנו.
‫שכחי מכל זה.
‫מה היא יכולה לעשות?
‫ואי אפשר לחזור אחורה ולחיות מחדש.
‫נכון.
‫אבל אפשר להתנצל.
‫רק פעם אחת.
‫"אנו, סליחה שדפקתי לך את החיים."
‫"רובינדרו, סליחה שהרסתי לך את החיים."
‫שתעשה את זה לפחות. ‫-חיינו לא היו נוראיים כל כך.
‫סליחה? היא מיררה לי את החיים.
‫זה לא הסוף, אנו.
‫האל מעניק לנו המון הזדמנויות ‫להתנצל זה בפני זה.
‫ניוולד מחדש המון פעמים ונפרע את חובותינו.
‫אנחנו מתים ונולדים מחדש. זה מעגל.
‫עשה לי טובה. מספיק לחיות עם ניאן פעם אחת.
‫אני לא רוצה לראות אותה בחיים הבאים.
‫אז תסלחי לה.
‫אחרת לא תהיה לך ברירה אלא להיוולד מחדש.
‫"ברירה"?
‫הייתה לנו ברירה אי פעם?
‫יכולנו לבחור את ההורים שלנו לפני שנולדנו?
‫בילדות שאלו אותנו מה אנחנו רוצים?
‫מעולם לא הייתה לנו ברירה.
‫אין לנו ברירה.
‫ברירה.
‫בחירה.
‫זה כל העניין.
‫אנחנו המבוגרים מחליטים בשם הילדים. ‫יש להם ברירה?
‫כן.
‫אז באוטוביוגרפיה שלי
‫אני רוצה להעניק להם הזדמנות להאשים אותי.
‫הזיכרונות שלנו בררניים מאוד.
‫- מבוא -
‫נכון?
‫הזיכרון שלנו מטשטש את הפגמים
‫וגורם לטוב שבנו להיראות גדול מהחיים.
‫כן.
‫כדי להכיר את עצמנו באמת
‫נקודת המבט של בני הזוג חשובה מאוד.
‫הלוואי שהייתי יכולה לכתוב ‫את האוטוביוגרפיה שלי במו ידיי.
‫כך לא היה צורך להקליט.
‫קצב הכתיבה שלי... היה מהיר מאוד.
‫רק נייר, עט ודיו.
‫לא היה גבול לדמיון שלי.
‫ניאן, ראבי רוצה חלב.
‫אימא, תכתבי, אני אתן לו.
‫ברור. לאימא שלך אין ידיים, מה?
‫בכל זאת, היא עסוקה בכתיבה.
‫היכנס. איך היה היום?
‫מעולה.
‫נטלת את התרופות?
‫כן, נטלתי.
‫מה קורה, חמוד?
‫היי, אנו. איפה אימא?
‫מה נראה לך? כבר שלוש שעות...
‫היא כותבת!
‫גם אם הייתי גוססת, היא הייתה אומרת, ‫"אימא, אל תמותי עכשיו.
‫קודם אסיים לכתוב." ‫אימא, סבלנות!
‫כאילו שהפרחים האלה ישנו משהו.
‫לא רוצה פרחים, רוצה שלווה בבית.
‫בסדר, מחר אביא עם הפרחים גם קילו שלווה.
‫זו בדיחה בעיניך?
‫אתה לא מבין שאני רוצה שלווה בבית?
‫חזרתי עייף מהעבודה, לא מציעים לי כוס מים...
‫אתן רק מתלוננות על הבעיות שלכן כל הזמן, ‫נמאס לי כבר...
‫כן, בדיוק!
‫אין לך תשובות אז אתה פשוט הולך.
‫וינאייק?
‫הוא הביא פרחים יפים. ‫את לא יכולה לדבר אליו יפה?
‫איזה יופי.
‫מזל טוב, ניאן. ‫-תודה.
‫מה אפשר להגיד על הכתיבה שלך?
‫מדברים עליה בכל כנסי הספרות.
‫מדהים, ניאן.
‫תודה.
‫שהדיו בעט שלך לא יתייבש לעולם.
‫לחיים. ‫-שתכתבי.
‫לחיים. ‫-תודה.
‫אני כבר חוזרת.
‫וימאל, האורחים מתים ‫על קציצות הסגו שלך. תכיני עוד.
‫כן, ברגע שאסיים להכין קציצות כוסברה.
‫החברים ה"אינטלקטואלים" שלך מבלים, מה?
‫אימא, לא היום בבקשה.
‫לא צריך סתם הצגות מול האורחים.
‫"הצגות"?
‫אני נראית לך בדרנית עלובה?
‫אימא, עזבי, לא היום, בבקשה.
‫למה שאעזוב?
‫זרים מהללים את אשתך,
‫אבל בבית שלה בלגן מוחלט.
‫אשתך לא יודעת לבשל, היא לא עושה דבר בבית.
‫למה שאהלל אותה?
‫היא רק כותבת!
‫היא לא תפסיק לכתוב ‫אפילו אם אחד הילדים שלה יגסוס.
‫בבקשה.
‫ניאן.
‫אני לא יכולה לחיות בלי לכתוב.
‫מי ביקש שתפסיקי לכתוב? אל תפסיקי לכתוב.
‫התחתנת איתי כי התאהבת בכתיבה שלי, נכון?
‫כמובן, אני מכבד אותך בתור כותבת גם עכשיו.
‫אבל אתה לא מסוגל לשכנע ‫את אימא שלך שאני צריכה לכתוב.
‫אני לא יכולה לגור כאן.
‫אני מוכרחה לצאת מהכלא הזה.
‫ניאן, תקשיבי.
‫בוא נעזוב.
‫נעבור למקום אחר שנוכל לנשום בו.
‫יצאת מדעתך?
‫את יודעת שאני לא יכול לעזוב את אמי. ‫אני הבן היחיד שלה.
‫אתה בעלי היחיד ‫והאב היחיד של אנו ורובינדרו.
‫שכחת את זה?
‫רגע. אנו ורובינדרו מאושרים כאן.
‫ומה איתי?
‫האושר שלי לא חשוב לך?
‫קדימה, אנו.
‫ניאן!
‫אבא? ‫-אנו...
‫ניאן!
‫היא ישבה מולי, ראיינתי אותה.
‫לא יודע, ככה פתאום היא... הייתי בהלם.
‫פגישה עם הבמאי ב-18:00,
‫פגישה עם חברת ההפקה ב-19:00,
‫הקרנה ב-21:00...
‫ודאי שמת לב שאמי בבית חולים.
‫תצטרך לדחות הכול בשלושה ימים לפחות.
‫שלושה ימים, טוב. ‫-אעדכן אותך. תודה.
‫שלום, יקירה.
‫שלום. ‫-היא תחלים בקרוב.
‫תבורכי את ומשפחתך.
‫תודה.
‫זה היה מטורף.
‫אני לא מכירה המון חברים של ניאן.
‫אני מכיר את כולם.
‫טוב, תלכו כולכם.
‫שעות הביקור הסתיימו.
‫אני אשאר עם אימא.
‫ניאן. אשאר עם ניאן.
‫אנו, את יכולה ללכת. ‫-לא, אשאר...
‫אני יכול להישאר?
‫למה שתישאר?
‫ברור, אם ניאן תמות בחצות, ‫מה פתאום שתחמיץ את זה?
‫תיקח אותה לשרפה מייד.
‫מה הקשקוש הזה?
‫אני לא מסוגל לחשוב כך.
‫לא אוכל להגיע מחר. ‫אני נפגש עם אבא ודודה קומוד.
‫הם לא אבא ודודה קומוד שלך.
‫בסדר, אבא ודודה קומוד שלך.
‫מה הצהרת הזכויות הזו?
‫לא ניסית להיפגש עם אבא במשך כל השנים.
‫מי יטען לזכותי אם לא אני? אתה, חתיכת שמוק?
‫תקשיב... ‫-רגב...
‫אתה עובר את הגבול.
‫אל תגזים או שנאסור עליך לבוא לכאן.
‫הרסת לנו את השקט הנפשי. ‫איך אתה מעז להתערב לנו בחיים?
‫אני רוצה לפגוש את סבא וסבתא קומוד.
‫מעולם לא פגשתי אותם.
‫זה רעיון לא טוב...
‫אף אחד לא שאל אותך.
‫מאשה תבוא איתך מחר.
‫ואם תתעסק איתי אחרי זה...
‫אני נשבעת, אדאג שלא תראה את ניאן יותר. ‫אנתק ביניכם כל קשר.
‫אני מתנצל.
‫טוב, אתה יכול ללכת.
‫אתם לא רוצים לראות את סבא?
‫לא. ‫-לא.
‫טוב.
‫נתראה מחר.
‫שעות הביקור הסתיימו. ‫רק שניים יכולים להישאר.
‫אנחנו הולכים.
‫שמרי על עצמך. טוב? ‫-ביי.
‫אחרי שעזבתי את ביתו של וינאייק ‫לא היה לנו קל.
‫הייתה לי מישהי שתמכה בי.
‫וימאל.
‫המסכנה מתה.
‫המשפחה שלנו הייתה יוצאת דופן ‫בקהילה שמרנית במיוחד.
‫זוג ושני ילדים.
‫אבל ב"זוג" הכוונה לווימאל ולי.
‫ושני הילדים, אנו ורובינדרו.
‫הייתה שלווה בבית. בלי ריבים, בלי ויכוחים.
‫מה שעצוב הוא שווינאייק ‫מעולם לא ניסה לברר מה שלום הילדים.
‫לכן שיניתי את שמות הילדים בבית הספר.
‫האמנתי שאם כבר שאני ילדתי אותם
‫וגידלתי אותם בעצמי
‫ואביהם בסך הכול תרם את הזרע,
‫למה שלא יישאו את שם משפחתי?
‫באיזו זכות ביה"ס לא אישר זאת?
‫זה היה עניין אישי.
‫זה היה מהפכני יחסית לתקופה, נכון?
‫כן, כמובן.
‫שנת 1986. ‫-כן.
‫כשבבית הספר סירבו, פניתי לבית משפט.
‫מאבק של עשר שנים.
‫ספגתי ביקורות רבות על כך.
‫בכל זאת, נלחמתי בחברה פטריארכלית עתיקה.
‫היה ברור שזה יקרה.
‫ילדים, שקט!
‫אנורדה... ‫-אנורדה...
‫ניאנטרה... ‫-ניאנטרה...
‫אפטה. ‫-אפטה.
‫ילדים, שקט!
‫ההורים שלך גרושים, לא?
‫גרושים? ‫-המורה, מה זה גירושים?
‫תשאל את ההורים שלך.
‫ילדים!
‫או שתשאל אותה.
‫אנורדה, שם משפחתך הוא "אפטה" ‫ושל אביך "ג'ושי". למה?
‫אני לא יודעת, המורה.
‫לא שמעתי. חזק.
‫אני לא יודעת, המורה.
‫ילדים!
‫היי... מה זה גירושים?
‫היי, ג'ושי!
‫לא ג'ושי, אפטה...
‫ואז משפחתי איבדה את שלוותה בגללי.
‫זימנתי סופה בשם ויקראמאדיטיה לחיי.
‫בטח שמעת על ויקראמאדיטיה.
‫כן, הוא צלם מפורסם.
‫הוא צילם תמונות טובות שלי בכנס ספרות.
‫ואז נגרר אחריי כמו מאהב מטורף.
‫אהבתי מאוד את הצילומים שלו.
‫בשל הכפייתיות שלו...
‫התחלתי לראות את עצמי אחרת.
‫התאהבתי בעצמי.
‫עם וינאייק מעולם לא חוויתי תשוקה.
‫ויקראם הכיר לי רגשות רבים ‫שמעולם לא חוויתי.
‫איזו נסיעה ארוכה.
‫נהג המונית לא הפסיק לבהות.
‫איך אפשר לא לבהות במישהי יפה כל כך?
‫אנו, אני חבר שלך.
‫בואי, די, לא נספר לאף אחד. אני מבטיח.
‫אנו, זה הסוד שלנו.
‫אנו?
‫אנו.
‫אל תיגע בי.
‫את בסדר, אנו?
‫את בסדר? הכול בסדר?
‫האמת...
‫לא התעוררתי ו...
‫כבר 12:00...
‫די, תירגעי, שבי.
‫את צריכה לנוח.
‫הכול בסדר.
‫כן, אבל אני צריכה ללכת בשביל ניאן...
‫ניאן בסדר. היא ישנה, זאת אומרת... ‫בדיוק אותו דבר.
‫היא בסדר.
‫דיברתי עם רובינדרו.
‫מה קרה?
‫קרה משהו? היה לך סיוט או משהו?
‫נראה לי שפשוט...
‫קשה לי לנשום...
‫טוב, תירגעי.
‫בבקשה, קחי. הבאתי לך.
‫את מנסה להיגמל, נכון?
‫זו אולי הנסיגה, חרדה או סיוטים כלשהם...
‫למה אתה נחמד כל כך?
‫אני לא כזה נחמד...
‫קפה?
‫כן, בבקשה. ‫-מעולה.
‫דירו, קפה לגברת כמו שהיא אוהבת.
‫אין בעיה.
‫מאשה, את יכולה להראות לי? רק רגע.
‫גיסתי לקחה את אנו וראבי...
‫ואחרי זה...
‫אימא מתה. זאת אומרת...
‫היא עברה למשכנה בשמיים.
‫אנו ורובינדרו לא ביקרו מאז? ‫אפילו לא פעם אחת?
‫אנו?
‫זאת מאשה, אחי.
‫הבת של אנו, לא אנו.
‫זה בסדר.
‫אנו, מי זה?
‫הוא סופר, סבא.
‫סופר?
‫ניאן?
‫לאט לאט...
‫לאן זה, אחי?
‫לאן אתה רוצה ללכת?
‫בוא, בזהירות.
‫לאט לאט.
‫שב.
‫היי, לא אכלתם שום דבר?
‫בבקשה. תציעי לו גם.
‫לא, תודה. ‫-תאכל.
‫אל תתבייש.
‫בבקשה.
‫ממש טעים! נהדר.
‫אוכל את הכול.
‫את מוכרחה.
‫זה שום דבר.
‫אימא הייתה מכינה לאדו מדהים.
‫סבתא רבתא שלך.
‫טוב יותר מאלה?
‫הרבה הרבה יותר טוב.
‫לא רוצה?
‫בבקשה.
‫טעימים. מעולים. ‫-טעימים, נכון?
‫אנו וראבי אהבו את הלאדו של אימא.
‫איזו תקופה יפה.
‫אבל עין הרע נפלה עלינו.
‫ועכשיו...
‫עכשיו אחי לא זוכר שום דבר.
‫טוב שהוא לא זוכר.
‫אנחנו צריכים ללכת לבית החולים.
‫אתם חייבים ללכת?
‫כן.
‫בואו.
‫תודה, סבתא קומוד.
‫נתראה.
‫תקשיבי, מאשה. בפעם הבאה תבואי עם בעלך.
‫כן.
‫בעלה הוא הנכד החורג שלנו, אתה יודע?
‫כן.
‫זה גם הבית שלו. ‫-כן, כמובן.
‫תבוא גם אתה.
‫נתראה. ‫-טוב.
‫תודה.
‫תבואי לבקר. ‫-כן, בהחלט.
‫תחזרי בקרוב.
‫מעולה.
‫וואו!
‫כמו אורגזמה של שעה.
‫אבא חשב...
‫אבא שלך חשב שאת מאשה.
‫הוא קרא לה אנו כל הזמן.
‫כן, הוא קרא לי בשמך כל הזמן.
‫ודודה קומוד שלך קראה לך "ראבי" כל הזמן.
‫בכל מקרה, אני הולך להתפלל.
‫היית כאן כל הלילה.
‫תודה. ‫-ביי.
‫ביי. ‫-להתראות.
‫הרא קרישנה.
‫מר רובינדרו, מתי יהיה לך זמן לביוגרפיה?
‫אוטוביוגרפיה. ‫ניאן תכתוב אותה בעצמה כשתחלים.
‫כן, אוטוביוגרפיה.
‫מתי נוכל להיפגש?
‫כבר נפגשנו.
‫זאת אומרת, מתי תהיה פנוי?
‫גברת ניאן רצתה שתתרום את חלקך.
‫מה אתה רוצה לדעת?
‫שב.
‫לא צריך.
‫נתחיל מההתחלה.
‫ליקום האל אין התחלה וסוף.
‫נכון. ‫-כן.
‫נתחיל בזיכרון בלתי נשכח מהילדות.
‫כשהיית צעיר...
‫כל הרגעים נחרתו בזיכרון.
‫הטובים וגם הרעים.
‫הכול חשוב.
‫כי הכול נכתב על ידו.
‫נכון.
‫אבל זו לא בריחה?
‫אם הכול כבר נקבע, למה שנעשה משהו?
‫טוב...
‫תפקידנו הוא לעשות את המוטל עלינו.
‫החיים שלנו קלים?
‫כן? לא?
‫לא. ‫-לא.
‫אבל אנחנו בכל זאת חיים. ‫אנחנו לא בורחים, נכון?
‫אז מה פתאום בריחה?
‫זו קבלה שמה שקורה כרגע נכתב על ידו.
‫ההווה שלנו נכתב על ידו.
‫מה שקרה בעבר נועד לקרות
‫ומה שיקרה בעתיד, מוכרח לקרות.
‫אז לסיכום...
‫הגוף שלנו הוא רק אמצעי ‫שעוזר לנשמות שלנו להגיע אליו.
‫חיינו הם בסך הכול עלייה לרגל.
‫הרא קרישנה.
‫עוד משהו? ‫-לא.
‫בטוח? ‫-כן.
‫ביי.
‫אנו, גם אני צריך ללכת.
‫אם תצטרכי משהו תתקשרי.
‫אגיע מייד. כל טוב.
‫ביי. ‫-ביי.
‫ביי.
‫גם אני צריכה ללכת.
‫חמותי התקשרה 1,000 פעמים ולא עניתי.
‫אני מוכרחה להישאר לבד עם הדפוק?
‫הוא ממש מפחיד. ‫-הוא דווקא בסדר.
‫הוא שאל אותי הרבה שאלות.
‫בבית של אבא?
‫לא, בדרך לכאן במכונית.
‫מאשה, בחיי... ‫-בשביל סבתא.
‫לא יכולתי לסרב.
‫ביי. ‫-ביי.
‫ביי, מילאן.
‫ביי.
‫גברת ניאן ממש רצתה לראיין ‫אותך ואת רובינדרו לאוטוביוגרפיה.
‫נקודת מבטכם הייתה חשובה מאוד לגברת ניאן.
‫באמת... ‫-שתוק!
‫למה את מתעצבנת עליי כל כך?
‫זין! למה ציפית, שאסגוד לך?
‫למה את מנבלת את הפה ככה?
‫למה שלא תגיד "קללות" פשוט?
‫"מנבלת את הפה." זין, איזה צומי!
‫הנה, שוב.
‫איפה?
‫אמרת...
‫"זין"?
‫זו לא קללה. אני משתמשת בה גם לדברים טובים.
‫דמיין שאתה עומד מול הטאג' מהאל.
‫קדימה, אתה סופר. עצום עיניים ודמיין
‫שאתה עומד מול הטאג' מהאל.
‫ופשוט תגיד, "אהבה".
‫אהבה.
‫שמעת?
‫נשמע כמו בננה רקובה.
‫עכשיו תעצום עיניים ותגיד, "זין".
‫קדימה.
‫זין.
‫נו? נכון היה כיף?
‫גם בחיים עדיף זין על אהבה.
‫ולך אין ניסיון בשני הדברים.
‫יש לי...
‫אז מר אלחוטי אופדה,
‫אל תניח שאני מקללת אותך ‫אם לא אקרא לך "שמוק".
‫שמוק.
‫ההחלטות שלי ‫השפיעו יותר מכל על אנו ורובינדרו.
‫אנחנו המבוגרים מחליטים בשם הילדים. ‫מתי יש להם ברירה?
‫כן.
‫אז באוטוביוגרפיה שלי
‫אני רוצה להעניק להם הזדמנות ‫להאשים אותי כאוות נפשם.
‫הזיכרונות שלנו בררניים מאוד, נכון?
‫הצד שלך בסיפור חשוב מאוד לגברת ניאן.
‫גברת אנו, הסיפור שלך במילים שלך.
‫את מוכנה לדבר על זה?
‫לא.
‫למה? ממה את מפחדת כל כך?
‫מפחדת?
‫אתה צריך לפחד. וגם היא.
‫כי אם אתחיל לדבר,
‫אלילת הספרות שלך תהיה מושפלת.
‫אני מבטיחה, זה לא יהיה נעים.
‫למה את שונאת אותה כל כך?
‫היא עשתה המון כדי להעניק לך חיים טובים.
‫לא מגיעה לה כל השנאה הזו, גברת אנו.
‫חתיכת שמוק! מה אתה יודע על החיים שלי בכלל?
‫היית פעם במקומי?
‫אימא שלך התחתנה עם איזה זבל כשהיית בן 14?
‫הזבל הטריד אותי מינית בכל הזדמנות.
‫וניאנטרה אפטה הנפלאה התעלמה.
‫לא הייתי בטוחה בביתי רק בגללה.
‫אימא שלך עשתה לך משהו דומה?
‫ואם היא הייתה עושה, היית סוגד לה?
‫גברת ניאן לא ידעה שהוטרדת.
‫היא לא סלחה לעצמה על זה.
‫תקשיבי בעצמך מה היא אמרה.
‫לא ייאמן.
‫גם אז היא הייתה בתרדמת?
‫זה קרה ממש מתחת לאף שלה.
‫איך ייתכן שהיא לא ראתה?
‫פרא האדם הזה...
‫כל הזמן הטריד... את בתי מתחת לאף שלי.
‫הוא הציק לה.
‫ולא היה לי מושג.
‫בטחתי בוויקראם מאוד...
‫ולא הייתי מסוגלת לתאר לעצמי...
‫שהוא יטריד מינית את אנו.
‫אני נגעלת מעצמי.
‫איך הייתי כזו עיוורת?
‫למה לא ראיתי את הפרצוף האמיתי של ויקראם?
‫אנו?
‫אימא!
‫למה את מפחדת? זה המשחק שלנו.
‫אין אף אחד בבית.
‫כן, אנחנו חברים טובים, ‫נהיה חברים טובים מאוד.
‫אל תדאגי, זה יהיה הסוד שלנו.
‫מה קורה כאן?
‫תשאלי אותה.
‫מי חברה טובה שלי?
‫היי.
‫מה קרה לה?
‫שום דבר.
‫היא צריכה קצת זמן.
‫אני דואגת לה.
‫לא, אין סיבה לדאוג. אני אסתדר.
‫את מכירה אותי, אני כובש.
‫אבא, אנחנו רוצים לגור איתך.
‫אנחנו לא רוצים לגור כאן יותר.
‫זה לא ימצא חן בעיני ניאן.
‫ומי ישמור עליכם עכשיו כשסבתא איננה?
‫דודה וימאל תשמור עלינו.
‫אנחנו באים.
‫תקשיבי, אתם יכולים לבוא לכמה ימים, אבל...
‫אבל אנחנו רוצים לבוא לתמיד.
‫אי אפשר.
‫אבא לא אוהב אותנו.
‫לא נדבר איתו יותר לעולם.
‫מבטיח? ‫-מבטיח.
‫אל תדברי ככה.
‫לא, דודה וימאל, אני לא רוצה לגור כאן.
‫את ילדה טובה, לא?
‫בבקשה, אני לא יכולה להישאר.
‫בבקשה, אני לא רוצה להישאר.
‫אנו!
‫אנו! תאחזי לה ביד. ‫-טוב.
‫אנו...
‫אנו?
‫צאי החוצה, בתי.
‫אני רוצה לדבר איתך.
‫צאי החוצה, בבקשה. אנו...
‫אני אמן. ‫לא אעבוד בסתם עבודות.
‫רק רגע. ‫-מה?
‫למה קנית עדשות?
‫איך אמצא עבודה טובה בלי לשדרג?
‫אנו, לאן את הולכת?
‫רובינדרו?
‫רוב...
‫- הסיפור שלי -
‫אנו?
‫למה לא דפקת בדלת?
‫דפקתי.
‫לא שמעת.
‫כתבת?
‫כן, את האוטוביוגרפיה שלי.
‫עכשיו אכתוב את האמת. עלייך.
‫אחרי שנים רבות,
‫אנו דיברה בפתיחות ‫על התקופה האפלה שלה בריאיון למגזין.
‫היא... הזכירה את ויקראם.
‫אבל זה כבר היה מאוחר מדי.
‫לא יכולתי לעשות דבר.
‫ויקראם ואני כבר התגרשנו.
‫אבל אז הבנתי...
‫למה אנו שונאת אותי.
‫חלפו כמה שנים והספר השני שלי יצא לאור.
‫"קאי". הספר הראשון שלך בהינדית, נכון?
‫כן, ותרגמתי אותו גם לאנגלית.
‫קראתי לו "הטחב".
‫- קאי -
‫"הטחב". וגם הוא זכה בפרס הלאומי לספרות.
‫כן.
‫באותה שנה אנו התחילה לשחק בסרטים.
‫- דיל קי דדקן -
‫ובאותו זמן,
‫אנו התאהבה בבחור רוסי בשם דימיטרי.
‫שכרתי להם דירה.
‫אבל באותה תקופה היה קשה למצוא להם דירה.
‫מאחר שלא היו נשואים,
‫אנשים לא הצליחו להבין ‫את הרעיון של מגורים יחד.
‫לא היה להם סיכוי.
‫אנו לא דיברה איתי כל כך.
‫רוב התקשורת בינינו הייתה דרך וימאל.
‫אבל דימיטרי ואני הסתדרנו.
‫מעולם לא הכרתי את אבי.
‫אמי ואבי הכירו בפסטיבל קולנוע
‫שבו הקרינו את הסרט של אמי. ‫בבית התרבות הסובייטית.
‫הם חיבבו זה את זה ועברו לגור יחד.
‫אימא שלי נכנסה להיריון ואני התוצאה.
‫מר דימיטרי היה משתכר ומכה את גברת אנו.
‫גברת ניאן סיפרה לי.
‫כן, שמעתי על זה.
‫אבל אימא שלי היא כמו נמרה כשמדובר בי.
‫היא תעשה הכול כדי להגן עליי.
‫כלבה!
‫אנו, די!
‫מה אתה עושה? היא בהיריון! יצאת מדעתך?
‫הרבצת לתינוקת שלי!
‫הוא מטורף! אנו...
‫איך אתה מעז לגעת בי?
‫לא, מספיק, חתיכת זבל!
‫אם תתקרב שוב אליי ואל התינוקת ‫אני ארצח אותך!
‫אנו... ‫-זבל!
‫מה קרה?
‫מה זה?
‫דנדקר השכן התקשר.
‫הוא אמר שאנו שוב עוררה מהומה.
‫הייתי עסוקה באירוע והוא לא הפסיק להתקשר.
‫ואז דימיטרי הגיע עם דימום במצח.
‫מה קרה כאן?
‫זה מה שקרה, תראי.
‫תראי מה דימיטרי היקר שלך עשה לי.
‫לבת שלך, חתיכת כלבה!
‫אנו.
‫מה זאת אומרת "אנו"?
‫אני בחודש שמיני,
‫דימיטרי הכה אותי ואת דואגת לו?
‫לא, אני דואגת ל...
‫לא נכון!
‫את לא דואגת לי, טוב?
‫שאלת בכלל "מה שלום אנו"?
‫שאלת? דימיטרי, דנדקר...
‫שמעתי הכול. לא שאלת לגביי בכלל.
‫לא נכון, חמודה שלי...
‫לא אכפת לך ממני ומאף אחד.
‫אני שונאת אותך. את אישה חולנית!
‫זאת אימא שלך.
‫לא! ככה מתנהגת אימא? ככה?
‫הרסת את החיים שלי,
‫של רובינדרו, של אבא!
‫אני שונאת אותך. אני והתינוקת בסדר.
‫אנחנו לא זקוקות לך.
‫לא זקוקות לך. לכי מכאן. עופי מכאן!
‫אני לא זקוקה לך!
‫אנו, תירגעי בבקשה, שלטי בכעס שלך.
‫לחץ לא טוב לתינוקת.
‫בבקשה, תירגעי...
‫זהו. אחרי שהיא גירשה אותי מהבית, ‫היא הפסיקה לדבר איתי.
‫נעשיתי ניאן במקום אימא.
‫שני הילדים שלי לא הכירו בי כאימא שלהם.
‫שניהם עדיין קוראים לי "ניאן" ולא "אימא".
‫אפילו מר רובינדרו? למה?
‫רובינדרו אוהב את אנו בלא תנאים.
‫כל דבר שאנו אומרת, רובינדרו מסכים איתה.
‫הילדים שלי אוהבים זה את זה כל כך,
‫אבל יש בינינו תהום עצומה.
‫לפעמים אני חושבת לעצמי, ‫חבל שהם לא דמויות שכתבתי.
‫הם היו כחומר ביד היוצר שלי.
‫ואז הם היו אוהבים אותי.
‫הלוואי שהייתי יכולה למחוק
‫את המרירות של יחסיי האישיים.
‫את בסדר?
‫כן, בסדר גמור.
‫וגם ניאן בסדר גמור.
‫איזה מזל. דאגתי, שתדעי לך.
‫העיקר שתדאגי לסבא.
‫הוא בסדר.
‫סליחה, גברת.
‫את יכולה לעזור לי?
‫האחות השנייה לא הגיעה היום. ‫-אימא?
‫סליחה.
‫הלו, אימא?
‫אני אחזור אלייך, טוב?
‫כן, בטח.
‫בואי.
‫בואי, בבקשה.
‫תחזיקי כאן, טוב?
‫הנה.
‫תחזיקי אותה ככה כדי שאוכל לנקות לה את הגב.
‫תחזיקי ככה.
‫יפה מאוד.
‫מסכנים כל אלה שבתרדמת, ‫הם לא יכולים לעשות שום דבר בעצמם.
‫אז אני מנקה אותם כמו שצריך.
‫אם לא מנקים כמו שצריך ‫עלולים להיווצר פצעי לחץ.
‫אבל עד עכשיו ‫לאף מטופל שלי לא היו פצעי לחץ.
‫זהו.
‫יפה מאוד. את יכולה להרפות.
‫יפה מאוד.
‫תודה, גברת.
‫אימא.
‫במה אתה מסתכל?
‫לא, סתם הסתכלתי...
‫אין כאן אף אחד אחר.
‫ניאן כאן. תביט בה.
‫גברת ניאן ואני היינו מדברים המון.
‫אמרת משהו?
‫לא, רק אמרתי ‫שהייתי מדבר עם גברת ניאן המון.
‫הזמן היה טס.
‫לפעמים כל היום.
‫זה נעשה הרגל.
‫עכשיו אני לא יודע איך להעביר את הזמן.
‫איך הכרת את ניאן?
‫עשיתי דוקטורט בספרות פמיניסטית הודית
‫עם התמחות בסופרות.
‫לעזאזל! אתה דוקטור?
‫דוקטור לפילוסופיה, כן.
‫באמת לא ידעתי מה זה אומר.
‫האוטוביוגרפיה מעסיקה אותי.
‫לכן אני קשור אליה כל כך.
‫אבל למה אתה מקליט?
‫למה ניאן לא כותבת?
‫את לא יודעת שגברת ניאן לא יכולה לכתוב?
‫מה?
‫יש לה דלקת מפרקים.
‫יש לה כאבים באצבעות כבר שנים.
‫היא בקושי מסוגלת לכתוב.
‫לעזאזל. היא ממש לא מסוגלת לכתוב?
‫לא. את לא...
‫אלוהים. זה בטח הורס אותה.
‫הייתי מתה אם לא הייתי יכולה לרקוד.
‫לא, אל תדברי ככה. לכן אני מקליט הכול.
‫אני לא רוצה להחמיץ שום דבר שהיא אומרת.
‫גברת אנו, בלעדייך ובלי רובינדרו
‫האוטוביוגרפיה לא תהיה שלמה.
‫לא, אי אפשר לכתוב אותה בלעדיכם.
‫אני אדבר...
‫עם ניאן, כשתחלים. לא איתך.
‫לפחות תדברי איתה.
‫רוב תודות.
‫מה? אולי תגיד "תודה" וזהו?
‫לא, זאת אומרת... תודה.
‫אולי אחשוף הכול ‫באוטוביוגרפיה השנויה במחלוקת שלי.
‫בוא, טמבל. אזמין אותך לקפה.
‫שבי, אני אזמין.
‫בטוח?
‫כן.
‫אני אשב שם. ‫-טוב.
‫תה וקפה, בבקשה.
‫תודה.
‫רועש כאן.
‫קשה להאמין שזה מזנון בית חולים.
‫איך את כל כך רגועה בבלגן הזה?
‫הכול כאן. תחסום. זהו זה.
‫זה היה עמוק.
‫את יוצאת ככה הרבה?
‫זאת אומרת, יוצאת לבד?
‫גברת אנו, גברת ניאן אמרה שהפסקת לדבר איתה.
‫איך חזרתן לדבר?
‫בגלל ריינה.
‫בחיים שלי ואפילו של רובינדרו...
‫הוא העניק לנו קצת יציבות.
‫הכרתי את ריינה ביום שבו מאשה נולדה.
‫- השמש שלי -
‫שלום.
‫אני ריינה.
‫בסקר ריינה. מי לא מכיר אותך?
‫אפשר?
‫רחצת ידיים?
‫תראי, אין לי כתמי צבע על הידיים. ‫הן נקיות כמו הלב שלי.
‫בואי אליי, חמודה.
‫מתוקה כזאת.
‫היא מקסימה.
‫צריך להאכיל את מאשה.
‫מאשה?
‫משאללה.
‫שם יפהפה.
‫תחזיקי אותה.
‫כשתשתחררי מבית החולים, ‫את חייבת לבוא הביתה עם מאשה.
‫וימאל.
‫ריינה היה כמו דמות אב ‫בעבורי ובעבור רובינדרו.
‫לו היינו מכירים אותו בילדות,
‫הייתה לנו ילדות טובה וקלה יותר.
‫שמחתי שמאשה בילתה את הילדות איתו.
‫כן...
‫חמודה שלי.
‫סבא. ‫-כן?
‫אחרי המון זמן ‫התחלנו לשהות יחד בבית של ריינה.
‫לא ככה, ככה. ‫-סליחה.
‫ריינה...
‫רובינדרו ואני אהבנו את ריינה.
‫היה קל לחבב אותו.
‫היה מעולה. ‫-זה הבן שלי.
‫ריינה הכיר לנו עולם חדש לגמרי.
‫הוא היה לוקח אותנו להופעות מוזיקה,
‫תערוכות אמנות ומופעי ריקוד.
‫פעם אחת הלכנו ‫להופעת אודיסי של קלוצ'רן מוהפטרה.
‫הוא רקד נפלא ו...
‫בחיי, היינו פשוט בהלם.
‫הופעה אחת שינתה את חיינו.
‫רובינדרו מצא את האל קרישנה
‫ואני התחלתי לאהוב את קרישנה כמו ראדהא.
‫האמת, בעיקר התאהבתי במחול, באודיסי.
‫בנות, לחייך.
‫- כישרונות צעירים -
‫כן, אני חייבת לריינה הרבה.
‫אלמלא נכנס לחיי, כל זה לא היה קורה.
‫אלמלא ריינה נכנס לחייה של ניאן אז...
‫נכון.
‫אבל מערכת היחסים שלהם ‫לא החזיקה מעמד זמן רב.
‫היו להם "יחסים פתוחים", מה שזה לא יהיה.
‫הרגשתי שאימא רצתה להתחתן עם ריינה.
‫אבל ריינה לא התעניין בנישואים.
‫היו לו הרבה מוזות בחיים.
‫לא משנה כמה פתוחים היו היחסים,
‫ניאן לא אהבה את זה.
‫היא נתקלה ביריב ראוי.
‫אימא נעשתה אבא. וזה התנקם בה בגדול.
‫מה גברת ניאן חשבה על אודיסי?
‫מה ניאן חשבה? לא יודעת.
‫ניאן באמת חושבת.
‫אבל לא על אחרים.
‫היא...
‫היא בהחלט חושבת על הדמויות שלה.
‫היא שכלתנית מאוד. מבין?
‫איך אסביר לך? היא...
‫אבנג.
‫קצת מוזרה. ‫היא מבריקה, היא מוכרחה להיות מוזרה.
‫ומאשה שלי... סמבנגה.
‫מאוזנת לחלוטין.
‫ואני...
‫מוזרה, עקומה...
‫מטורפת, אבל סקסית...
‫טריבנגה.
‫גברת אנו, אף פעם לא רצית להתחתן?
‫נישואים זו שטות. אל תתחתן.
‫אני קוראת לזה טרור חברתי.
‫אתה יודע, מונוגמיה מזיקה לבריאות.
‫אימא גוננה עליי מאוד.
‫האמת, זה יפתיע אותך...
‫היא לא הייתה מוכנה ‫שהחברים שלה יישארו לישון.
‫אף פעם.
‫היא תמיד אמרה שהיא לא צריכה גבר בבית.
‫היו לי המון גברים בחיים.
‫כל העולם יודע.
‫ואני לא שונאת גברים.
‫אבל גבר אחד לכל החיים?
‫נשמע לי טיפשי.
‫אתה יודע, כמו ממחטות.
‫אתה לא מקנח את האף ושומר את הממחטה,
‫לא משנה כמה זה היה מספק. נכון?
‫את הנכדה של ניאן והבת של אנו.
‫ועם זאת, התחתנת עם מישהו ממשפחה שמרנית.
‫מה אנו וניאן חשבו על הנישואים שלך?
‫אימא תמיד תמכה בי.
‫אם אני מאושרת, היא מאושרת.
‫האמת, אימא אוהבת את המשפחה שלי.
‫סבתא לא כל כך.
‫איזו משפחה טיפוסית, מה?
‫במשפחה שלי נשים מכסות את ראשן.
‫היי.
‫קדימה, בואו.
‫ניכנס.
‫מאשה ודיפאק אוהבים זה את זה.
‫הם רוצים להתחתן.
‫אני יודעת שיש לכם המון שאלות ‫בנוגע לאביה של מאשה.
‫אביה של מאשה היה רוסי.
‫אבא שלה היה רוסי, לא מכאן.
‫התגרשנו עוד לפני שהיא נולדה.
‫מאשה מעולם לא הכירה את אביה.
‫והבת שלי מקסימה, חכמה, טובת לב...
‫היא בת נפלאה.
‫בבקשה, אל תתייחסו לכל מה שקראתם עליי כי...
‫תמיד כותבים עליי דברים מגוחכים.
‫ואם אתם רוצים נדוניה...
‫אצטרך לחפש חבר עשיר
‫כי אני קצת דחוקה בכסף כרגע.
‫אנחנו רק רוצים את הבת שלך.
‫לא יותר.
‫שאלוהים יברך אתכם.
‫וחיינו באושר ובעושר.
‫סבא, חם, חמות,
‫דודים של דיפאק, אחים, גיסה מבוגרת,
‫גיסה צעירה, דיפאק, ‫בני הדודים שלו והילדים שלהם.
‫ובקרוב יצטרף אלינו מהטה הקטן.
‫מאשה בחרה את משפחתה
‫ואני מכבדת את זכות הבחירה שלה.
‫אבל זו בחירה שלי להתרחק מהמשפחה שלה.
‫אני מרוצה מהחיים ההרפתקנים שלי.
‫אני נושמת בחופשיות, ללא דיכוי.
‫לחיים.
‫כמה מוזר שניאן הייתה אתאיסטית.
‫כלומר, עדיין.
‫ושתיכן מאמינות?
‫אני מאמינה ש...
‫אלוהים נמצא בכל מקום.
‫לא יודעת בעניין אתאיזם ואמונה.
‫אבל אני אוהבת את קרישנה שלי.
‫אני בהאית.
‫מה זה?
‫הבהאים מכבדים את כל הדתות בעולם.
‫הם מאמינים שהאנושות ‫היא הדת הגדולה ביותר בעולם.
‫מה את עושה?
‫שיחת וידאו.
‫חמותי מתקשרת אליי לפעמים מהטלפון של דיפאק.
‫ג'אי שרי קרישנה, חמותי.
‫יקירה, סבא ביקש שתבואי.
‫טוב, חמותי. אני כבר יוצאת.
‫יקירה, עדיף שלא תצאי במצבך.
‫חמותי, אני בבית החולים.
‫אם יקרה משהו, הכי בטוח כאן.
‫אבל למשפחה אכפת מהנכד שלהם, נכון?
‫שלום, גברת ונדנה.
‫שלום, ג'אי שרי קרישנה.
‫מה שלום סבא?
‫בסדר. תבואי לבקר מתי שהוא.
‫כן, כמובן. כשאימא שלי תחלים...
‫ג'אי שרי קרישנה.
‫זה מילאן, הוא עוזר לנו ‫באוטוביוגרפיה של אימא.
‫שלום. ‫-שלום.
‫אל תדאגי בנוגע למאשה.
‫אדאג שהיא תגיע הביתה בשלום.
‫טוב.
‫דרישת שלום לסבא.
‫טוב. ג'אי שרי קרישנה. ‫-ג'אי שרי קרישנה.
‫לא מוצא חן בעיניהם ‫שאני באה לבקר את סבתא בכל יום.
‫למה, לכל הרוחות? זו סבתא שלך.
‫הם חושבים שמדכא לבקר ‫מישהי חולה בזמן היריון.
‫הם חושבים שזה ישפיע על העובר לרעה.
‫והם החליטו כבר מה מין התינוק, כן?
‫גברת ונדנה כל הזמן אמרה "הנכד שלי".
‫בדקת מה מין העובר?
‫בדקת?
‫לא הייתה לי ברירה, אימא.
‫לגיסתי יש בנות כך ש...
‫הם לא רצו להסתכן.
‫"להסתכן"?
‫לידת בת היא סיכון?
‫הלידות שלה, שלי ושלך היו סיכון?
‫אני לא מאמינה, מאשה. איך הנחת לזה לקרות?
‫דיפאק לחץ עלייך לעשות גם את זה? ‫-לא היה שום לחץ.
‫ולדיפאק אין שום סמכות שם.
‫לפעמים במשפחה אין ברירה.
‫את לא מחליטה מה לעשות בגוף שלך?
‫לו זו הייתה בת, היית מפילה?
‫לא!
‫הם היו מבקשים והיית מסכימה.
‫כי לפעמים במשפחות כאלה אין ברירה.
‫זה לא היה קורה. החלטנו שאם זו תהיה בת,
‫נשכנע אותם אחרי הבדיקה.
‫אבל לא היה צורך כי זה בן.
‫היה לנו מזל.
‫מזל?
‫זיוני שכל.
‫מה קרה לך, מאשה? את בובה על חוט?
‫איזו מין משפחה זו?
‫להפיל אם זו בת?
‫זה לא חוקי.
‫זה לא ככה, אימא.
‫הם אנשים טובים ואוהבים. ‫-באמת?
‫אימא, אני שמחה שלתינוק שלי ‫תהיה משפחה יציבה ונורמלית.
‫מה זאת אומרת?
‫לפחות לילד שלי יהיה אב.
‫לי היה אב. זה שינה משהו?
‫מובן שכן.
‫לפחות היה לך אבא.
‫לא היית ממזרה.
‫גם את לא היית ממזרה.
‫ידעתי את זה, אימא.
‫אבל כל העולם חשב אחרת.
‫בת של אם לא נשואה שמעולם לא הכירה את אביה.
‫כולם קראו לי ממזרה.
‫מי קרא לך ככה?
‫לו היית מספרת לי, הייתי עושה משהו.
‫זה קרה מול העיניים שלך.
‫אני לא מאמינה שבכלל לא קלטת.
‫בכל מקרה, אני לא רוצה לדבר על זה.
‫מה את חושבת?
‫שלא הייתי הורגת אותם אם היית מספרת לי?
‫כמה אנשים היית הורגת?
‫כולם צחקו עליי.
‫הביטו בי בבוז.
‫לא שמת לב כמה שנאתי ללכת לבית הספר?
‫הכי שנאתי את ערבי ההורים.
‫כי בכל פעם היית מגיעה עם החבר החדש שלה.
‫פעם אחת המורה שאלה אותי מול כולם,
‫"כמה כסף אימא שלך גובה?"
‫רציתי למות.
‫אני לא רוצה שהילדים שלי ‫יצטרכו להתמודד עם אותו הדבר.
‫מעולם לא סיפרת לי על זה, אפילו לא פעם אחת.
‫לא התלוננת.
‫לו הייתי מתלוננת, ‫הייתי מקבלת משפחה נורמלית?
‫לא הייתה לי ברירה.
‫לעזאזל.
‫סליחה, אימא.
‫זאת לא הייתה הכוונה שלי.
‫אני יודעת שזה לא נשמע טוב. אני מצטערת.
‫לא, חמודה.
‫אני מצטערת. טוב?
‫סליחה שדפקתי לך את החיים.
‫לא, אימא, בבקשה.
‫אני צריכה להגיד לפני שיהיה מאוחר מדי. ‫אני מצטערת.
‫אני רק רוצה לומר לך שסבתא ואני...
‫היו לנו כמה בחירות דפוקות, אני יודעת.
‫אבל אלה היו בחירות שלנו.
‫אף אחד לא כפה אותן עלינו.
‫אבל אני לא את ולא סבתא.
‫אני יודעת. לכן אני דואגת לך כל כך.
‫את לא תביני,
‫אבל ראיתי מאות משפחות "נורמליות" כמו שלך.
‫הם יסגדו לך
‫ויכפו עלייך את דפוסי החשיבה ‫המחרידים והמיושנים שלהן.
‫אני מכירה אנשים כאלה של סבא שמבא.
‫"שמבא"? ‫-כן. באמת.
‫ולמרות כל הבדיקות אם תלדי בת, ‫איזה כיף יהיה.
‫ונדנה והוא יביטו בה ויגידו,
‫"היה צריך להיות משהו בין הרגליים."
‫"נכון, סבא?" אופס!
‫מה יש לך?
‫לא הייתי בטוח אם ללכת או להישאר.
‫אנחנו בסדר.
‫אני יכול לצלם אתכן עם גברת ניאן? ‫אם זה לא מפריע לכן.
‫שלושה דורות.
‫ארבעה. שכחת את מהטה הקטן?
‫הוא מדבר על שלושה דורות של נשים.
‫נמאס לי, טוב?
‫שתתעורר כבר מהתרדמת הדפוקה הזאת.
‫שמעת?
‫נחת מספיק.
‫אני צריכה לדבר איתך על הרבה דברים.
‫מה שמעתי? אני חולמת?
‫חולת דרמה!
‫קדימה, לשמוח.
‫תגיד "לחייך" וזהו!
‫טוב.
‫לחייך.
‫אנו, תראי מי בא.
‫גדלת.
‫ניאן אוהבת יסמין.
‫נו, מה שלומך? ‫-סבא!
‫זה מילאן, הוא עוזר באוטוביוגרפיה של אימא.
‫- אנו היקרה ו... -
‫אנו ורובינדרו היקרים שלי,
‫בראשונה בחיי אין לי מילים.
‫במה להתחיל? מה לומר?
‫הלוואי שיכולתי לחיות את חיי מחדש.
‫הייתי מסדרת הכול.
‫אבל זה לא אפשרי עכשיו.
‫אני יכולה רק להתנצל
‫ולקוות שתסלחו לי.
‫כשהייתם ילדים החלטתי הכול בעבורכם.
‫אבל אני רוצה שתחליטו
‫מה לעשות בגופתי ובירושה שלי.
‫זו החלטה שלכם. של שניכם.
‫תמיד רציתי שיהיו לכם חיים מאושרים.
‫רציתי שתהיו מוקפים באנשים
‫שיעניקו לכם את כל האהבה ‫שלא יכולתי להעניק לכם.
‫איך אגרום לכם להאמין
‫שאני אוהבת אתכם הכי בעולם?
‫תאמינו לי? בבקשה תאמינו.
‫שלכם, אימא.
‫- שישה חודשים לאחר מכן -
‫מר מילאן הגיע.
‫שתי דקות ואני חוזרת.
‫מר אופדה! כמה זמן לא התראינו.
‫לאן נעלמת?
‫באתי לאחל לך יום הולדת שמח.
‫זכרת?
‫לא שכחתי שום דבר.
‫בוא, תצטרף.
‫לא, כאן זה בסדר.
‫הבאתי לך משהו.
‫ספר?
‫אתה יודע שאני לא קוראת ספרים.
‫את זה אני בטוח שתקראי.
‫- טריבנגה -
‫הבאתי לך את העותק הראשון.
‫זה מה שהעסיק אותי.
‫תודה.
‫מתחשב מאוד מצדך.
‫תקראי אותו, נכון?
‫כן, אני מוכרחה.
‫אני מתגעגע אלייך.
‫כלומר, לשיחות הארוכות שלנו.
‫התרגלתי לזה.
‫אני הכי מתגעגע לגב' ניאן.
‫בכל פעם שאני מנסה לשכוח אותה, ‫אני מתגעגע אליה עוד יותר.
‫גם אני.
‫עכשיו אין לי את מי להאשים ועל מי להתלונן.
‫זין.
‫למדת לומר "זין", טמבל?
‫הרבה זמן לא שמעתי את המילה הזאת.
‫תחושה טובה.
‫יש בזה כל ההקלטות של גברת ניאן ושל כולכם.
‫הכול כאן.
‫שוב, מזל טוב.
‫תקראי את האוטוביוגרפיה ‫ותגידי לי מה דעתך בכנות.
‫אהיה כנה איתך.
‫אבל אתה יודע מה זה אומר, נכון?
‫אם היא לא תמצא חן בעיניי, ‫אשטוף אותך ב"ניבולי פה".
‫תגידי פשוט "מקללת".
‫שמוק!
‫את תאהבי אותו.
‫אני הולך.
‫אם תזדקקי לעזרה בכתיבת אוטוביוגרפיה, ‫אל תשכחי אותי.
‫אזכור אותך היטב.
‫ולא אכתוב אוטוביוגרפיה.
‫מעולם לא רציתי.
‫זה די והותר.
‫- "טריבנגה" ‫ניאנטרה אפטה -
‫תרגום כתוביות: אדם כהן