‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- פרק 310 -‬
‫כיף לך עם זה?‬
‫מהר מאוד הוא מבין‬ ‫שהכוס ממש לא מספיק גדולה,‬
‫אבל הוא כבר לא יכול להפסיק.‬
‫אז הוא תקוע בפקק, והוא משתין לתוך כוס קפה.‬
‫והמפלס הולך ועולה.‬
‫...ממשיכים לחפש תשובות,‬
‫בעקבות המתקפה הגרעינית הקשה בהיסטוריה,‬
‫שטלטלה את חייהם של אלפי אנשים ביום ג׳.‬
‫לא ידוע איזה ארגון טרור אחראי...‬
‫תודה.‬
‫המצב די מטורף, מה?‬
‫כן.‬
‫תמיד חשבתי שאומגה זה הפרוטוקול היחיד‬ ‫שאין לנו מה לדאוג לגביו.‬
‫כשחושבים על כמות השינויים הפוטנציאליים,‬
‫והתוצאות האפשריות,‬
‫המנהל בטח נטש מיליוני קווי־זמן.‬ ‫יש סיכוי טוב שהייתה גרסה שלנו ברובם.‬
‫כן, אבל אני חי בקו הזמן הזה.‬
‫אז...‬ ‫-כן.‬
‫מה הדבר הזה שדבוק לך לראש?‬
‫שתל במוח.‬
‫נגד...?‬ ‫-שתקת זמן. מוקדמת.‬
‫מגניב.‬
‫נודיע שהוא נעדר בעוד 24 שעות.‬
‫תודיע 3569, אחרי שתחזור הביתה.‬
‫הוא לא חזר הביתה מהעבודה.‬ ‫זה כל מה שהיא צריכה לדעת.‬
‫אנחנו נדאג לשאר.‬ ‫-אודיע לה.‬
‫יאשימו אותנו, אתה יודע.‬
‫אני מופתע שייטס עוד לא התקשרה.‬
‫אולי כדאי שאלך למשרד.‬
‫תגיד לה שהסיעה אחראית לזה?‬
‫כבר אמרתי.‬
‫אבל אחרי זה,‬ ‫הם לא יאמינו לאף מילה שלנו.‬
‫כן.‬
‫אחרי זה, לא בטוח שאני מאשימה אותם.‬
‫אני עדיין נתקע מדי פעם.‬
‫המכשיר הוא רק פתרון זמני.‬
‫אין לזה תרופה, אפילו בעתיד.‬
‫כשמחליפים מספיק פונדקאים, זה בלתי נמנע.‬
‫ועשית את זה מספיק פעמים?‬ ‫-כן.‬
‫השתתפתי בניסוי מוקדם להעברת תודעה.‬
‫אז אתה ממש זקן.‬
‫כן, אני די זקן.‬
‫לא ברור לי מה אני אמורה לעשות עכשיו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני שוטרת? זהו?‬
‫זה בסדר כפרוטוקול 5, אבל אני רופאה.‬
‫עדיין יש לנו משימה.‬ ‫-באמת?‬
‫המנהל אולי נטש את קו הזמן הזה,‬ ‫אבל אנחנו לא חייבים לעשות את זה.‬
‫אנחנו לא יכולים סתם להמציא לעצמנו משימות.‬
‫למה לא?‬
‫כי אז לא נהיה שונים מהסיעה.‬
‫עוד יש לנו משימה להשלים: למצוא את 001.‬
‫ואיך נעשה את זה?‬ ‫אין לדעת באיזה גוף הוא עכשיו.‬
‫בלי עזרת המנהל...‬ ‫-לא יודע. פשוט...‬
‫אנחנו חייבים לנסות.‬
‫אני יוצא.‬
‫יורד לך דם.‬
‫שיט.‬ ‫-בוא.‬
‫אחבוש אותך.‬ ‫-לא.‬
‫לא צריך.‬ ‫-בוא הנה.‬
‫בוא.‬
‫מה?‬
‫אני נורא מצטער, זה הכול.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫בטח.‬
‫העתיד לא השתפר, נכון?‬
‫פרוטוקול 2, מרסי.‬
‫פרוטוקול אומגה, ג׳ף.‬
‫האמת?‬
‫כל מה שהמנהל עשה לא הביא שום שינוי.‬
‫אבל אני עדיין חושב שאפשר לשנות את זה.‬
‫היי,‬
‫אולי אחליף אותך?‬
‫כן?‬
‫טוב.‬
‫לאן זה?‬ ‫-הביתה.‬
‫אקפיץ אותך.‬ ‫-לא. אתה רק תרצה לדבר.‬
‫טוב לדבר.‬
‫אני כבר יודעת מה תגיד,‬ ‫כי הכשירו אותי להגיד את אותו הדבר.‬
‫והרגשתך תשתפר, כי אמרו לך‬ ‫שזה עוזר לאנשים, אבל זה לא נכון.‬
‫מרסי...‬ ‫-דייוויד...‬
‫דייוויד היה אדם טוב,‬ ‫שבזכותו היה ראוי להציל את האנושות. הוא...‬
‫זה מה שהוא ייצג.‬
‫והוא אדם טוב יותר מכל אחד אחר בחדר הזה.‬
‫והמנהל לא עשה כלום כדי להציל אותו.‬
‫אז סיימתי.‬
‫שאלך אחריה?‬
‫אדאג שתגיע הביתה בשלום?‬
‫לא.‬
‫תן לה ללכת.‬
‫הסוכן מק׳לרן.‬
‫השוטר קוניקר.‬
‫תודה על החילוץ.‬
‫תהיה בקשר.‬
‫בסדר.‬
‫אדוני,‬
‫אני מאמינה שהפיגועים מאתמול‬
‫לא נגרמו ע״י הנוסעים.‬
‫אז אני מאמין שאת אחת מהם.‬
‫יש קבוצת התנגדות בשם ״הסיעה״.‬
‫אני יודע על הסיעה, תאמיני לי.‬
‫זה הפילוג הפוליטי ביניהם.‬
‫זה לא משנה את העובדה‬ ‫שהאורניום שכל הפצצות האלה הכילו‬
‫הגיע מאותו המכרה בארה״ב.‬
‫הייתי שם עם הסוכן מק׳לרן והצוות שלו‬
‫כשהוא ניטרל את הפצצה הרביעית.‬
‫טוב. אז אנחנו אמורים לשכנע‬ ‫את הרוסים ואת הסינים‬
‫שלמרות שכל הפצצות שהתפוצצו אתמול‬
‫מקורן אצלנו,‬
‫הפצצה היחידה שנוטרלה‬ ‫הייתה במקרה על אדמת ארה״ב?‬
‫כי הנוסעים הטובים הצילו אותנו‬ ‫מהנוסעים הרעים?‬
‫זה נשמע כמו טיעון משכנע?‬
‫לא.‬
‫כל הצוותים אומרים את אותו הדבר:‬ ‫״פרוטוקול אומגה״. מה זה?‬
‫אשאל את מק׳לרן.‬ ‫-תמצאי דרך אחרת. אני לא סומך עליהם.‬
‫ותעשי את זה כמו שצריך.‬ ‫אנחנו במרחק גנרל עצבני אחד ממלחמה גרעינית.‬
‫אתה חושב לפעמים מה היית עושה‬
‫לולא התנדבת לתכנית הנוסעים?‬
‫לא.‬
‫לא ראיתי את עצמי עושה משהו אחר.‬
‫גם אני.‬
‫אבל לא בטוח שהייתי חוזרת על ההחלטה,‬
‫במבט לאחור.‬
‫הייתה אפשרות אחרת?‬
‫כן. החיים.‬
‫חיים שלא מוקדשים רק לאימונים וללחימה.‬
‫חיים בלי פרוטוקול 4.‬
‫תקועים בתוך כיפות,‬
‫מחוממים ע״י כור כושל,‬
‫ניזונים משמרים וממים ממוחזרים?‬
‫בקושי נצמדנו לחיים, קארלי. לא חיינו אותם.‬
‫טוב...‬
‫ספר את זה לאמא ולאחיות שלי.‬
‫הן עדיין מצאו דרך לצחוק בכל יום.‬
‫להתאהב,‬
‫להקים משפחות.‬
‫היי, לפחות אתה עוד יכול לחזור הביתה לאשתך.‬
‫צוות נוסעים,‬ ‫המשיכו לנקודות הציון הבאות מיד:‬
‫מעלות צפון: 47.2531,‬
‫מעלות מערב: 122.4523.‬
‫מה זה היה?‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫אתה לא רציני!‬ ‫-למה לא?‬
‫אתה יודע בוודאות שהמסר הזה לא בא מהמנהל.‬
‫ברור שזו מלכודת של הסיעה.‬
‫ואם הסיעה משתפת פעולה עם 001?‬
‫אז אנחנו ניתקע מאחורי קיר לבנים.‬
‫ננקוט באמצעי זהירות.‬
‫קארלי, מה עוד אנחנו אמורים לעשות?‬
‫כל דבר אחר.‬
‫אנחנו יכולים לעשות מה שבא לנו.‬
‫אני לא יכול לפקוד עלייך לבוא איתי,‬ ‫אבל אני נוסע.‬
‫טרוור, אתה שם?‬
‫אני צריכה את עזרתך.‬
‫אנו ממשיכים בסיקור‬
‫פיגוע הטרור הקטלני שהתרחש...‬
‫- שלושה פיצוצים גרעיניים ברחבי העולם -‬
‫כמעט 48 שעות אחרי הפיגוע הראשון,‬
‫השאלות נותרות ללא מענה.‬
‫היי, טרוו?‬ ‫-כן, חבר?‬
‫איפה מרסי?‬
‫היא עזבה. נשארנו רק שנינו.‬
‫אז...‬
‫מרסי הלכה הביתה?‬
‫בוא נעשה מדיטציה ל־20 דקות. נעשה סדר בראש.‬
‫היי, זה דייוויד מיילר.‬ ‫נא להשאיר הודעה.‬
‫היי, מונית!‬
‫מרסי?‬
‫אלוהים!‬
‫פיליפ, מה אתה עושה פה?‬
‫סליחה.‬
‫טוב...‬
‫לך לסלון. אני כבר באה.‬
‫קארלי, מצאת משהו?‬
‫עוד לא.‬
‫רגע.‬
‫איש אחד יוצא מהסירה.‬
‫הסוכן מק׳לרן.‬
‫אני שמח שהצלחת להגיע.‬
‫טוב.‬
‫האם השמות ״וינסנט אינגרם״‬
‫או ״קטרינה פרו״ אומרים לך משהו?‬
‫אני רק רוצה לנהל שיחה.‬
‫אז תתחיל לדבר,‬
‫כי יש לך עשר שניות‬ ‫לפני שאני מורה לפוצץ לך את הראש.‬
‫אני רוצה לעשות עסקה.‬ ‫-שמונה שניות.‬
‫אסגיר את עצמי למנהל ואשלם את המחיר,‬
‫אם תעדכן אותי בפרטי פרוטוקול אומגה.‬
‫לעדכן אותך?‬
‫לא היה נוהל כזה כשנשלחתי לכאן.‬
‫באמת?‬
‫זאת הגרסה שלך?‬
‫ייטס, זו את?‬
‫איך ידעת?‬
‫ברצינות?‬
‫טוב שלא נתת לו רטייה וחתול ללטף.‬
‫אני צריכה שתבוא ותדבר עם מפקדיי.‬
‫הם גם מפקדיי. למה לא לשלוח מסרון?‬
‫כי אין להם אמון בך.‬
‫שלוש פצצות גרעיניות התפוצצו.‬
‫ונטרלנו את הרביעית לנגד עינייך.‬ ‫איך את יכולה...?‬
‫את יודעת מה? בסדר. בואי ניסע.‬
‫כולם. כולל הצלפת.‬
‫קארלי, תחזרי עם טרוור ברכב שלי.‬
‫זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫קיבלתי.‬
‫שמח להצטרף, בוס.‬
‫זה פרוטוקול 5 שלי, זוכר?‬
‫טוב. בסדר.‬
‫מי הייתה השליחה?‬
‫הבת של ג׳ונסון.‬
‫רוצה להיות שחקנית.‬
‫היא טובה.‬
‫לא הייתי ממליץ לעשות את זה למישהו, אבל...‬
‫תהפכי את היד הזאת לצבת, ככה,‬
‫ואז, כשאת חותכת...‬
‫שיט!‬
‫מזל של מתחילים לא נשאר.‬
‫ג׳ין.‬ ‫-אני לא...‬
‫תוריד חולצה.‬
‫טוב, חוק זה חוק.‬
‫נכון?‬
‫טוב.‬ ‫-עוד סיבוב, ו...‬
‫פיליפ.‬
‫היי, פיליפ. היי.‬
‫היי.‬
‫ראית משהו בשירותים, נכון?‬
‫לא הייתי עושה את זה.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה לא רוצה להסתמך על סמים,‬ ‫אבל אם הגלולות עוזרות,‬
‫קח אותן.‬ ‫-אני לא יכול. זרקתי אותן.‬
‫ורק ארכיבאי יכול להשיג עוד.‬
‫בכל אופן,‬
‫אני שמח שאת בסדר.‬
‫בבקשה, שמור על עצמך.‬
‫כן.‬
‫דייוויד היה אדם טוב.‬
‫סליחה, מה אתם עושים...‬
‫מה את עושה?‬
‫תפסיקי!‬
‫קארלי!‬
‫שיפוצים?‬
‫כל החיווט צריך להיות מובנה.‬ ‫-כי...?‬
‫יצרנו גרסה של מה שנקרא אצלכם STA,‬
‫מחולל שדה ניחות זמן־חלל.‬
‫ממה שהבנתי, כך המנהל לא יוכל לראות אותנו.‬
‫הוא תחת שמירה בקומה למטה,‬
‫אם חשבת לחפש את מתג הכיבוי.‬
‫לא היה צורך באמצעי הזהירות הזה.‬
‫המנהל סטיבנסון, כבוד לפגוש אותך.‬
‫כבה את התקן הקשר שלך.‬
‫התקן הקשר שלי?‬
‫טוב.‬
‫הוא כבוי.‬ ‫-יפה.‬
‫אלוהים!‬
‫טוב!‬
‫הוא כבוי.‬
‫תן לי סיבה אחת שלא לעצור את כולכם.‬
‫הפצצות הגרעיניות נבנו ע״י הסיעה.‬ ‫הם עדיין בשטח.‬
‫פרוטוקול אומגה. מה פירושו?‬
‫פירושו שהמנהל כבר לא יתערב בקו הזמן הזה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אין עוד שליחים או משימות.‬
‫משתתפי תכנית הנוסעים‬ ‫חופשיים לחיות את שארית חייהם‬
‫כפי ראות עיניהם.‬
‫למה שהמנהל יעשה את זה?‬ ‫-אין לדעת בוודאות.‬
‫תנחש.‬
‫אולי זה בגלל שהצלחנו,‬
‫ועכשיו אנחנו בנתיב האופטימלי‬ ‫לעתיד טוב יותר.‬
‫או שאין דרך להציל את העתיד,‬ ‫ולא משנה מה תעשו.‬
‫נכון.‬
‫למה שנאמין למילה מדבריך?‬
‫ההחלטה היא שלך, אדוני,‬
‫אבל אני מוכן לעזור בכל דרך שאוכל.‬
‫ואגלה לך כל מה שתרצה לדעת.‬
‫ג׳ף.‬
‫היי.‬
‫רק רציתי לבדוק מה שלומך.‬
‫לראות מה המצב.‬ ‫-תודה.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫זה מוסיף טעם למים. עשוי מעלים.‬
‫מוסיפים לזה מים רותחים.‬ ‫-כן, אני יודעת מה זה תה.‬
‫זה התחבב עליי מאוד.‬
‫רוצה להיכנס ולשתות איתי ספל?‬
‫אם... אם זה בסדר,‬
‫אבל אני לא רוצה...‬ ‫-תיכנס.‬
‫שב.‬
‫אני רואה שאת עושה ניקיון.‬
‫כן, מנסה להעסיק את עצמי.‬
‫אהיה בסדר. אני רק צריכה זמן, אתה יודע?‬
‫זמן.‬
‫כן.‬
‫כמו כולנו.‬
‫אני יודע מה עברת, מרסי.‬
‫באמת?‬
‫טוב, לא הכול.‬
‫אין לי מושג איך הרגשת‬
‫כשעברת אתחול ואיבדת את כל הזיכרונות.‬
‫המנהל גם לקח ממני את אשתי.‬
‫כלומר אשתך בעתיד.‬
‫מוות באמצעות שליח.‬
‫כמו דייוויד.‬
‫חיים יקרים‬
‫שנלקחו לנגד עיניי.‬
‫אבל אין לנו זכות להתלונן.‬
‫ויתרנו על הזכות הזאת‬
‫כשהחלטנו להפקיד את גורלנו בידיה של מכונה.‬
‫צר לי שעברת את כל זה.‬
‫אני תוהה אם יש אפשרות לאתחול נוסף.‬
‫האם הקוד של אליס, הדלת האחורית למנהל,‬
‫עדיין קבור שם, איפשהו?‬
‫לא נראה לי.‬
‫נראה לי שכן.‬
‫באמת.‬
‫בכל אופן,‬
‫טוב לראות אותך שלמה שוב, מרסי.‬
‫אגש לזה.‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫חבר׳ה!‬
‫ג׳ף הוא 001!‬
‫הוא רוצה את קוד הדלת האחורית.‬ ‫הוא חושב שהוא בראש שלי.‬
‫אני זקוקה לעזרתכם!‬
‫מרסי?‬
‫מאק? טרוור? שומעים אותי?‬
‫סליחה, כנראה ננעלתי לרגע.‬
‫לא שמעתי הכול, אבל מרסי בצרה.‬
‫ניפגש אצלה.‬
‫מאק, אני עם 001.‬
‫האקדח לא טעון, מרסי.‬
‫לא הייתי מסכן את מה שנמצא בתוך ראשך היפה.‬
‫קחו אותה.‬
‫סוף העולם הגיע, אחי!‬
‫עכשיו כולנו נמות.‬
‫לפני שאסכים לאפשר לך לעשות משהו,‬
‫אני רוצה לדעת על העתיד.‬
‫אני יכול רק לספר לך על התקופה שעזבתי.‬
‫היא השתנתה מפני ששיניתם את ההיסטוריה?‬
‫לאו דווקא לטובה.‬
‫מהמעט ששמעתי, גם אחרי כל מה שעשינו,‬ ‫האנושות עדיין על סף כליה.‬
‫נוסע טרי יותר יוכל לספר לכם יותר.‬
‫ספר לי רק על ההיסטוריה שאתה זוכר.‬
‫מה השתבש?‬
‫הדעיכה נמשכה שנים,‬
‫אבל העשור הזה היה נקודת המפנה.‬
‫כשהשינויים באקלים נהיו בלתי הפיכים,‬
‫זה הוביל להגירה המונית,‬
‫פיצוץ אוכלוסין קשה במרכזים עירוניים,‬
‫מחלות עתיקות יומין התעוררו‬ ‫כשכיפות הקרח בקטבים נמסו,‬
‫מה שחשף את האנושות לנגיפים‬ ‫שלא היינו חסינים כלפיהם.‬
‫זה הוביל למוות המוני,‬
‫קריסה של ממשלות, משאבים,‬
‫מלחמה על מה שנותר.‬
‫בסופו של דבר, חורף גרעיני.‬
‫איך הייתם אמורים למנוע את כל זה?‬
‫המשימה העיקרית שלנו‬
‫הייתה למנוע פגיעה‬ ‫של אסטרואיד ענק באוקיינוס האטלנטי.‬
‫הליוס.‬
‫כשמישהו יורה לייזר לעבר אסטרואיד לא מוכר‬ ‫מתוך תחומי ארצות הברית,‬
‫זה לא חומק מעינינו.‬
‫מה שאמור להוכיח שכוונותינו טובות.‬ ‫הליוס הרג מיליונים.‬
‫התכנית הכוללת הייתה אמורה למחוק את כל זה.‬
‫למה זה לא עבד?‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫רק שהמנהל המשיך לנסות.‬
‫עד היום.‬
‫הסוכן מק׳לרן,‬
‫ארצנו מואשמת היום,‬
‫ע״י המקבילים לי ברוסיה, בסין,‬ ‫ואפילו בנות בריתנו,‬
‫בהפעלת פצצות גרעין על אדמתן.‬
‫אמרתי לך, זו הסיעה.‬
‫הם לא יודעים את זה.‬ ‫-אז תנו לי לומר להם.‬
‫תנו לי לספר להם הכול.‬ ‫עוד אפשר לפתור את זה.‬
‫אני יכול לפנות אליהם.‬
‫נצטרך מתרגמים.‬
‫אין צורך.‬
‫קארלי, אני בדירה.‬
‫ייקח לי עוד כמה דקות. היא שם?‬
‫לא.‬
‫והדירה הפוכה.‬
‫אלוהים. מרסי, את שומעת אותי?‬
‫תגידי שוב.‬
‫האם שומעת, מרסי?‬
‫מרסי, את שם?‬
‫מצאתי את התקן הקשר שלה. הוא נעקר ממנה.‬
‫הוא חטף אותה.‬
‫אמרת שלא שמעת הכול.‬ ‫מה שמעת אותה אומרת?‬
‫משהו על קוד הדלת האחורית של אליס.‬
‫מה שווה הקוד ללא גישה למנהל?‬
‫בוס, יש לנו בעיה.‬
‫פיליפ, מאק כיבה את ההתקן שלו.‬
‫טוב. אני קרוב לבית שלו. אחפש אותו.‬
‫קארלי, ניפגש בחוץ. אני יודע איפה הם.‬
‫מרסי. אני מצטערת.‬
‫חשבתי שהמנהל יעצור בעדם. הם סיממו אותי.‬
‫גרייס, מה גילית להם?‬
‫בוס, אתה כאן?‬
‫אני...‬
‫אני... אלך.‬
‫מה מספר הנוסעים בארצי?‬
‫לפי הפרוטוקולים שלנו,‬ ‫אסור לצוותי נוסעים לתקשר ביניהם‬
‫ללא הוראה מפורשת.‬
‫חשפנו כמה תאי נוסעים ברוסיה.‬
‫הם סיפרו לנו שמקורה של הסיעה‬ ‫הוא בארצות הברית.‬
‫הם הגיעו לראשונה בכמויות‬ ‫מהעתיד לארצות הברית, כן,‬
‫אבל מאז הם התפזרו למדינות רבות.‬
‫לאחר שריכזו את כוחם בארצך.‬
‫הצוות שלי בדרכו הנה.‬
‫פרוטוקול אומגה.‬
‫למה אתה חושב שהקוד עדיין בראש שלי?‬
‫למעשה, גרייס גילתה לי.‬
‫ואפילו הסבירה איך להשתמש בו‬ ‫כדי לחדור למנהל.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫ואם היא טועה?‬
‫אז לא יקרה כלום, ואני אתאכזב.‬
‫אבל אם היא צודקת, המנהל ינוטרל לצמיתות,‬
‫והעתיד יהיה שייך לאנושות.‬
‫כלומר לסיעה?‬
‫כן.‬
‫בהנהגתך?‬
‫כך שמעתי.‬
‫האתחול הזה ימחק‬ ‫את כל הזיכרונות הכואבים, מרסי.‬
‫זיכרונות של מי שאני עכשיו.‬
‫המנהל אפשר לגבר שאהבת למות מוות נורא,‬
‫למרות שיכול היה להציל אותו.‬
‫איך את יכולה לסלוח על זה?‬
‫כך, שנינו נשיג את מה שאנחנו רוצים.‬
‫טוב.‬
‫בוא נגמור עם זה.‬
‫אל תירה בה!‬
‫אתה רוצה את מה שבראש שלי?‬
‫לא תקבל את זה.‬
‫לא!‬
‫הדרך השנייה תצריך הרבה יותר זמן.‬
‫הנוסעים ישתפו פעולה, אני מבטיח.‬
‫נעזור גם במציאת חברי הסיעה‬ ‫שאחראים לפצצות הגרעין.‬
‫ותשתפו אותנו בטכנולוגיות המתקדמות שלכם?‬
‫המהנדסים שלנו יוצרים חומרי גלם,‬ ‫ובונים מכשירים, כבר מעל עשור.‬
‫אם נתחלק בטכנולוגיה שלנו‬ ‫שווה בשווה, נוכל...‬
‫אדוני, יש התקדמות.‬ ‫-זה לא הזמן למשא ומתן‬
‫על מסירת טכנולוגיית העתיד למעצמות זרות.‬
‫כדי שנוכל לסמוך אחד על השני...‬
‫מה קורה?‬
‫הם נמחקים.‬
‫זה לא המנהל, אני מבטיח.‬ ‫-אלא מי?‬
‫אני לא יודע,‬ ‫אבל המנהל לא יכול לקחת חיים ככה.‬
‫סטיבנסון.‬
‫מתי זה קרה?‬
‫טוב. עדכנו אותי.‬
‫הנשיא ורוב הקבינט צרחו מכאבים והתמוטטו.‬
‫אלוהים.‬ ‫-הם טוענים שעכשיו הם בסדר.‬
‫זה קרה גם לדובר הבית.‬
‫זאת הפיכה.‬
‫אני חוזר לוושינגטון. תעצרו את הבנזונה הזה.‬
‫שים ידיים על הראש.‬
‫ג׳ו, תאמיני לי.‬ ‫-עכשיו!‬
‫תקשיבי לי.‬ ‫-סתום את הפה.‬
‫אותו הדבר שקרה לנשיא‬
‫בטח קורה כרגע למנהיגים אחרים בעולם.‬
‫תנו לי לעזור לכם.‬
‫אני צריך לדבר עם הצוות שלי.‬
‫חבר׳ה, זה אני. מה קורה?‬
‫איפה היית? 001 משתמש בג׳ף כפונדקאי.‬
‫לא!‬
‫החילוץ היה רק אמתלה כדי להגיע למרסי.‬
‫למה מרסי?‬
‫כדי שיוכל להשתמש בקוד הדלת האחורית של אליס‬ ‫נגד המנהל.‬
‫דרך אילסה. הוא לקח אותה לפילמור.‬
‫זה גם הניחוש שלנו. כמעט הגענו.‬
‫בוס, אשמח לאיסוף.‬ ‫-טוב.‬
‫אאסוף אותך בדרך.‬
‫אתה לא זז מפה.‬
‫אני היחיד שרואה את זה?‬
‫- התרעה על טיל בליסטי. תפסו מחסה מיד -‬
‫לא.‬
‫גם אנחנו רואים את זה.‬
‫אתה צריך לצאת.‬
‫אני נוסעת לבן שלי.‬
‫פילמור זה לא רחוק מכאן.‬ ‫-קארלי, אין לנו זמן.‬
‫אני יודעת. צא.‬
‫בוס, קארלי פרשה.‬
‫פרוטוקול אומגה. ניפגש בפילמור.‬
‫כן, גברתי.‬
‫אשתדל לקחת את המנהל למקום בטוח.‬
‫זוהה מטח טילים מסיבי‬
‫מצד רוסיה וגם סין.‬
‫תגיד לי למה זה קורה.‬
‫הנוסע הראשון, 001, תפס פיקוד בעתיד.‬
‫אל תשאלי אותי איך.‬
‫הוא שיגר את הטילים?‬ ‫-לא.‬
‫הגנרלים בטח פעלו לפי פקודות קבע‬
‫לשגר במקרה של מחיקת ההנהגה שלהם,‬ ‫אבל הוא עדיין הסיבה לכך.‬
‫הם מסרו שאנחנו מטרה.‬
‫ג׳ו,‬
‫את יכולה לבוא איתי,‬
‫או לירות לי בגב.‬
‫ביי, מרס.‬
‫אני מצטער.‬
‫טרוור! מה אתה עושה?‬
‫001 כנראה העלה את התודעה שלו לתוך אילסה.‬
‫לא, הוא לא שם.‬
‫גרייס.‬
‫גרייס, היי.‬
‫הוא גם לא הצליח להשתמש בקוד הדלת האחורית.‬
‫מרסי...‬
‫לקחה את זה ממנו.‬
‫אז איפה הוא?‬
‫הוא בכל מקום.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫קודם, 001 העביר את התודעה שלו אל אילסה,‬
‫ואז החוצה, לאינטרנט.‬
‫הוא כבר נמצא בשרתים בכל העולם,‬
‫ומחכה שהעתיד יגיע, ואז הוא ישתלט.‬
‫חשבתי שזה לא ישנה אם אדבר.‬
‫חשבתי שהמנהל יעצור בעדו.‬
‫חיכיתי.‬
‫הוא ניצח.‬
‫מה?‬
‫אז למה באנו הנה?‬
‫צר לי, ג׳ו.‬
‫זה נגמר.‬
‫אולי לא.‬
‫אולי כל מה שאנחנו צריכים לתקן‬ ‫נמצא כאן, מולנו.‬
‫אולי המנהל פשוט מצפה שנראה את זה.‬
‫כמה קווי זמן אתה רואה כרגע?‬
‫רק אחד. היחיד שנשאר.‬
‫והוא עומד להסתיים,‬
‫אלא אם אחד מאיתנו יחזור.‬
‫יחזור אחורה בזמן?‬
‫חבר׳ה, גם אם אחד מאיתנו יצליח‬ ‫להעלות את התודעה שלו לתוך אילסה,‬
‫וגם אם יש לה כוח עיבוד מספיק...‬ ‫-יש לה.‬
‫המנהל דאג לזה,‬
‫כשהעלה את התוכנה לתוך אילסה באמצע הלילה.‬
‫גם אז, נוכל רק לשלוח מישהו‬ ‫למועד אחרי הגעתו של הנוסע האחרון.‬
‫לא. מ־431 שנה בעתיד, זה נכון, בהחלט,‬
‫אבל לא מעכשיו.‬
‫משרעת העיוות בזמן־חלל‬ ‫נמצאת ביחס ישר למרחק.‬
‫עד כמה אחורה אפשר לחזור בבטחה מהרגע הזה?‬ ‫-עשרים שנה, בלי בעיה.‬
‫אני רק צריך לחזור אחורה‬ ‫עד לפני הגעתו של 001.‬
‫זו הסיבה שהמנהל שתק.‬
‫הוא ידע שנחשוב על זה,‬
‫ושלח לנו את מה שצריך לשם כך.‬
‫צר לי. אני אוהב את הרעיון הזה,‬
‫אבל עדיין צריך זגקאו״ר.‬
‫הזמן, הגובה, קו האורך וקו הרוחב,‬
‫כדי לשלוח תודעה לתוך פונדקאי ספציפי.‬
‫אי אפשר לנחש. זה חייב להיות מדויק.‬
‫ה־18 באוגוסט, 2001.‬
‫פארק ווייטקליף, שעה 15:00 בדיוק.‬
‫הרגע והמיקום שבו‬ ‫הפונדקאי שלי הכיר את קאט.‬
‫טוב.‬
‫אז יש לי התנגדות אחת אחרונה.‬
‫והיא גדולה.‬
‫אם זה יצליח,‬
‫אשים סוף לחייו של גרנט מק׳לרן 17 שנה‬ ‫לפני מותו ההיסטורי, אני יודע.‬
‫אבל אולי אצליח לתת‬ ‫את השנים האלה בחזרה למישהו אחר.‬
‫אז...‬
‫עד שניפגש שוב.‬
‫זו אפשרות מעניינת מאוד.‬
‫ובכן...‬
‫אם נעשה את זה...‬
‫תמהרו כבר!‬
‫אברר את נקודות הציון של ווייטקליף‬ ‫ואת IMEI הטלפון של מק׳לרן.‬
‫טרוור, עזור לי לטעון את התוכנה.‬
‫את רואה, ג׳ו?‬
‫עוד יש תקווה.‬
‫תקווה?‬
‫מאק,‬
‫אתם עשיתם את זה.‬
‫אתם לא מנעתם את קריסת הציביליזציה.‬
‫אם כבר, האצתם אותה.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫להביט בשמיים.‬
‫נוף יפה, לא?‬
‫סליחה.‬
‫לא התכוונתי להבהיל אותך.‬
‫זה בסדר. אני מחכה למישהו.‬
‫הוא מאחר.‬
‫יש אנשים שמאחרים.‬
‫כמעט שעה?‬ ‫-זה איחור רציני.‬
‫ביום ההולדת שלי?‬
‫אוי. הוא אכל אותה.‬ ‫-אכן.‬
‫ג׳ון הוא אמן. הוא הולך לאיבוד ביצירה שלו.‬
‫אמן טוב?‬
‫הוא מבריק, למעשה.‬
‫אולי הוא מצייר דיוקן שלך ליום הולדתך.‬
‫יש מספיק דיוקנאות כאלה בבית, תאמין לי.‬
‫זה מסקרן, אבל הרגע הכרנו,‬ ‫אז אולי כדאי שאניח לזה.‬
‫אני אוהבת אותו,‬ ‫אבל הוא עושה את זה יותר מדי.‬
‫אז תעמידי אותו במקום.‬
‫תגידי לו שאם הוא מכבד אותך,‬ ‫שלא ייתן לך לחכות.‬
‫ושיש לו מזל שיש לו אישה‬ ‫מקסימה ויפהפייה כמוך בחייו.‬
‫מה?‬
‫לא ברור לי אם אתה מתחיל איתי,‬ ‫או אומר לי לתת לו עוד צ׳אנס.‬
‫אילו הייתי במקומו,‬
‫הייתי רוצה עוד צ׳אנס.‬
‫אבל אני לא הוא.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫- ספטמבר 2001 -‬
‫- הליוס -‬
‫- הודעה חדשה -‬
‫- תכנית הנוסעים תיכשל.‬ ‫אל תשלחו את 001. -‬
‫- ההודעה נשלחה -‬
‫- אנתוני קוריגן -‬
‫היי!‬
‫מי זה, לעזאזל?‬
‫סליחה, רק מוודא שעלית לאוטובוס הנכון.‬
‫הקו הזה נוסע לשכונה מפוקפקת.‬
‫אני יודעת.‬
‫לא אהבתי את היחס שהמטופלים שלי‬ ‫קיבלו בבית החולים שעבדתי בו,‬
‫אז עברתי לאחד אחר, ברח׳ מיין.‬
‫אני מגיע לשם עם לקוחות. אני עובד סוציאלי.‬
‫את רופאה, או...?‬
‫אחות. כן.‬
‫כן.‬
‫זה... בית חולים עמוס למדי.‬
‫רק מזהיר אותך. הרבה מקרים קשים.‬
‫אני די קשוחה.‬
‫אני בטוח.‬
‫אני רק רוצה לעזור‬ ‫למי שבאמת צריך, אתה יודע?‬
‫כן. גם אני.‬
‫שמי דייוויד.‬
‫- תכנית נוסעים גרסה אחת -‬
‫- סטטוס: כישלון -‬
‫- אתחול -‬
‫- רצף הפעלה:‬ ‫תכנית נוסעים גרסה שתיים... -‬
‫- החל -‬
‫עברית: יניב אידלשטיין‬