‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- פרק 307 -‬
‫עשית כושר, דייווי?‬
‫כן, קצת.‬
‫הרמת משקולות.‬
‫אני משתדל לשמור על כושר.‬
‫לא. אני יודע במה מדובר.‬
‫במה?‬
‫״דייווי מאוהב...‬
‫דייווי מאוהב.״‬
‫״דייווי מאוהב....״‬
‫היי!‬
‫אתה יודע שאני אוהב אותך כמו אח,‬ ‫אבל אני לא שר דואטים.‬
‫כן. לא, ידעתי. סליחה.‬
‫אבל אני יודע איך אתה מרגיש.‬
‫אני הרגשתי כלפי סנדרה שלי‬
‫כמו שאתה מרגיש כלפי מרסי.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי מרחף בגובה 3 מטרים‬ ‫כשהיא נכנסה לחדר.‬
‫בכל פעם.‬
‫השאירה אותי בלי אוויר.‬
‫והיא הייתה מתה עליך.‬
‫כן, בהחלט. היא אהבה בחורים נחמדים.‬
‫היא חסרה לי בכל יום.‬
‫היא חסרה לי ברגע זה.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫נו? מתי אזכה לשיר בחתונה שלך?‬
‫בחתונה?‬
‫אלוהים, לא. אני...‬
‫אני בכלל לא יודע אם מרסי תרצה.‬
‫אתה אוהב אותה או לא?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יודע שכן, אבל...‬
‫זה מסובך.‬
‫מסובך?‬
‫מה זה... אמור להביע?‬
‫טוב. זמן לקחת כדור ללב.‬
‫זרקתי אותם.‬
‫מה?‬
‫הם עשו לי הרגשה לא טובה.‬
‫אלוהים, ג׳ים... טוב.‬
‫תחזיק מעמד. אני מחזיק אותך.‬
‫היי. אני צריך אמבולנס דחוף, בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫רגע.‬
‫תתאר את התסמינים שלך.‬
‫כואב לי בחזה.‬
‫קשה לי לנשום.‬
‫הרגשת דברים כאלה בעבר?‬ ‫-הוא הפסיק לקחת את הכדורים שלו.‬
‫מה שמך, אדוני?‬ ‫-שמו ג׳יימס אדוארד ביילי.‬
‫אני העובד הסוציאלי שלו.‬ ‫יש לי את כל הפרטים.‬
‫אפשר לקחת אותו לבית החולים?‬
‫הוא רק מנסה לעשות את העבודה שלו, דייווי.‬
‫תירגע, טוב?‬
‫תירגע.‬
‫אני ג׳ים, ו...‬
‫נעים לי מאוד להכיר אותך, אדוני.‬
‫וואו. מה את זוממת היום?‬
‫אני מכינה הצעה לעבוד על מסעדה נוספת.‬
‫מה, שתיים במקביל? לא תהיי עסוקה בטירוף?‬
‫כן.‬
‫גרנט, ימי העבודה שלך ארוכים, בייחוד כרגע.‬
‫מתי בפעם האחרונה אכלנו יחד?‬
‫די מזמן.‬
‫אולי הערב?‬
‫חבר׳ה, קיבלנו נקודות ציון למשימה.‬
‫נשמע לי טוב.‬
‫כן? נראה לך?‬
‫אני אניח שאתה מדבר עם מישהו אחר.‬
‫בהחלט אגיע.‬ ‫-יופי.‬
‫טוב.‬
‫אבל אם תבריז לי שוב, בבקשה תודיע.‬
‫אני אוכלת טבעוני רק אם אין ברירה.‬
‫ביי.‬
‫אני כבר חוזר הביתה, פיליפ.‬
‫השעה?‬
‫עכשיו 10:07. עוד שלוש דקות.‬
‫טרוור, תיכנס לעמדת ירי.‬
‫כן. קיבלתי.‬
‫מה קרה לך בראש?‬
‫נפלתי מהאופניים.‬
‫הפלת המטוס הזה לא תיראה כמו פיגוע טרור?‬
‫כשיתפרסם שהמטוס היה מלא באנתרקס,‬
‫אני בטוח שה־FBI ישמח‬ ‫לקחת קרדיט על מניעת האסון הזה.‬
‫המטוס בשעה אחת שלכם.‬
‫בגובה נמוך מעל למים.‬
‫הפעל.‬
‫מוכן.‬
‫המטרה על הכוונת.‬ ‫-חכה לפקודה שלי.‬
‫השעה?‬
‫המטוס יפזר אנתרקס בעוד 90 שניות.‬
‫המטרה בטווח.‬
‫היכון.‬
‫שישים שניות.‬ ‫-אני ממתין.‬
‫אש.‬
‫טרוור, תירה!‬
‫טרוור!‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫מה לעזאזל קרה?‬
‫אולי צוות אחר ביצע את המשימה שלנו.‬
‫היי... סליחה. פשוט קפאתי.‬
‫מה?‬
‫זה בסדר. המנהל שלח צוות אחר.‬
‫יש לך משהו לספר לי?‬
‫כן, יש לי.‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫אני בוהה בטלפון שלי, מלא חשש.‬
‫חשבתי שיהיו לי שיחות קשות, אבל...‬
‫לא הייתה לי אף אחת.‬
‫זה הרבה יותר גרוע.‬
‫לקוח שלי נפטר. הלקוח הראשון שלי.‬
‫זוכרת את ג׳ים? נפגשתם פעם.‬
‫זה בסדר.‬
‫הוא היה מוצא חן בעינייך.‬
‫מה קרה?‬
‫התקף לב.‬
‫נסעתי איתו לבית החולים.‬
‫הוא ביקש שאדאג שהוא יהיה‬ ‫במחלקה גדולה עם הרבה אנשים,‬
‫כדי שיוכל להתיידד.‬
‫אף אחד מהמשפחה שלו לא התקשר. אף אחד.‬
‫כאילו לא אכפת להם.‬
‫לך אכפת.‬
‫בוא.‬
‫חדר שינה, חדר עבודה...‬
‫כל מכשירי החשמל במטבח חדשים.‬
‫המון מקומות אחסון.‬
‫מכונת כביסה ומייבש. אז...‬
‫לקחתי.‬
‫שכר דירה לחודש ראשון ואחרון, ודמי פיקדון.‬
‫אתה צריך עוד משהו?‬
‫עוד שישה אנשים ממתינים ליחידת הדיור הזאת.‬
‫הדייר ייבחר לפי המלצות ותקופת שכירות.‬
‫האם שיחה מסוכן FBI‬ ‫תכניס אותי לראש הרשימה?‬
‫חבר?‬ ‫-בוס.‬
‫מיס שאנון, בלי לזלזל...‬
‫אני צריך הוכחה.‬
‫היית מעדיף לפגוש אותו?‬
‫הרופאים קראו לזה‬ ‫״שתקת העתקה טמפורלית״.‬
‫זה פוגע בתפישת הזמן של המוח.‬
‫לפעמים אני חושב שחלפה שנייה,‬ ‫כשלמעשה חלפו דקות שלמות.‬
‫בסופו של דבר, אנעל על זה כל כך‬ ‫שאהיה ממש קטטוני.‬
‫אף פעם לא שמעתי על זה.‬
‫כי זה קרה רק פעם אחת.‬
‫הוא החזיק בשיא האדם שחי הכי הרבה שנים.‬
‫אתה אומר שזה קורה רק לאנשים‬ ‫שהיו להם פונדקאים רבים?‬
‫כן, זו הייתה התאוריה.‬
‫המקרה הראשון הופיע אחרי זמן רב.‬
‫אצלי זה קורה הרבה יותר מהר.‬
‫בוס, לא התכוונתי לסכן את המשימה.‬
‫חשבתי שעוד יש לי זמן.‬
‫בטח אפשר לעשות משהו.‬
‫הלו?‬
‫הסוכן מק׳מילן?‬
‫מק׳לרן.‬
‫המנהל הופיע שוב, והוא רוצה לדבר עם...‬
‫״0115״.‬
‫אני רק מתקשר אליך.‬
‫מיד נגיע.‬
‫הוא שם כבר הרבה זמן.‬
‫על מה הם כבר מדברים?‬
‫העובדה שהוא מדבר עם המנהל בכלל היא מדהימה.‬
‫הם סיימו.‬
‫ובכן?‬
‫דיברנו על מה שקרה לי.‬
‫צדקתי.‬
‫פיתחתי שתקת העתקה טמפורלית מוקדמת.‬
‫זה בטח נגרם ע״י תהליך‬ ‫הוצאת הבינה המלאכותית שעברתי.‬
‫טוב. איך מרפאים את זה?‬
‫לא מרפאים. אי אפשר.‬
‫בטח יש למנהל תכנית.‬
‫כן, יש לו.‬
‫הכול יסתדר.‬
‫אז תוכל להמשיך לצאת למשימות?‬
‫לא, לא עוד משימות בשבילי.‬
‫התסמינים שלי מתגברים בקצב מואץ.‬
‫פערי הזמן שחוויתי ילכו ויחריפו.‬
‫בקרוב, אנעל על זה‬ ‫לשעות בכל פעם, ואז לימים.‬
‫לא אוכל להביא תועלת לתכנית הנוסעים.‬
‫אז על מה לעזאזל דיברתם כל כך הרבה?‬
‫חצי מהזמן רק ניסיתי להגיד שזאת לא אשמתו.‬
‫הוא מרגיש אחראי.‬
‫הוא באמת אחראי.‬
‫אין טעם להאשים.‬
‫תמיד ידעתי שככה אמות.‬
‫המנהל ואני הגענו לסידור.‬
‫חייתי מספיק פעמים.‬
‫הפונדקאי הזה עדיין צעיר ובריא.‬
‫המנהל ישלח נוסע חדש לתוך הגוף הזה.‬
‫אלוהים, טרוו...‬ ‫-זה בסדר, חבר׳ה.‬
‫לא, זה לא בסדר. אני רוצה לדבר איתו.‬ ‫-די.‬
‫הוא לא אמור להיות מסוגל לקחת חיים.‬
‫הסכמתי לזה, פיל. זהו.‬
‫מתי?‬
‫יש לי 36 שעות לעשות סדר בענייניי.‬
‫חבר׳ה, אלה...‬
‫אלוהים, טרוור...‬
‫...חדשות טובות.‬
‫תקבלו מהנדס חדש.‬
‫הצוות יהיה מטופל.‬
‫היי, אפשר לדבר עם סנדרה ביילי בבקשה?‬
‫סליחה, סנדרה ווילסון.‬
‫כן. שמי דייוויד מיילר.‬
‫אני עובד סוציאלי. אני מתקשר בשם ג׳ים.‬
‫בטח כבר שמעת מבית החולים.‬
‫לא, זה לא בקשר להוצאות הלוויה.‬
‫זה טופל.‬
‫את עדיין רשומה כקרובה מדרגה ראשונה,‬ ‫אז רציתי להודיע לך‬
‫שהאשכבה תתקיים‬ ‫בפארק מול סנט לוסי מחרתיים,‬
‫וקיווינו...‬
‫כן.‬
‫המילה ״לוזר״ לא באה לי טוב,‬
‫ואני חושב שג׳ים ממש לא היה כזה.‬
‫לא, אני מבין ש...‬
‫הנישואים שלכם היו קשים לקראת הסוף,‬
‫אבל עד נשימתו האחרונה,‬ ‫לג׳ים היו רק דברים טובים להגיד עלייך,‬
‫ואני חושב שפספסת הזדמנות‬ ‫לדעת איזה בחור נהדר הוא היה.‬
‫ואם את לא מסוגלת להתגבר‬
‫על מטענים בני עשרות שנים,‬ ‫רק כדי לחלוק לו כבוד אחרון,‬
‫אני חושב שזה... זה עצוב.‬
‫אז שיהיה לך יום נעים.‬
‫שיט.‬
‫- ניפגש בבסיס הלילה? -‬
‫- מתי? -‬
‫- 7 -‬
‫- בסדר -‬
‫בבקשה.‬
‫אשלח לך את הניירת במייל.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה...‬
‫רוצה לראות?‬ ‫-בטח.‬
‫יפה.‬
‫כן, זה שיפור.‬
‫צריכה עזרה בהעברת החפצים שלך?‬
‫זאת הצעה אמיתית?‬
‫למה לא?‬
‫יש לי רק כמה ארגזים.‬ ‫לא רציתי לקחת איתי הרבה.‬
‫אני יודעת שבנך חסר לך.‬
‫די.‬ ‫-אני ראש הצוות שלך.‬
‫את יכולה לדבר...‬ ‫-ממש אל תשחק לי אותה ״ראש צוות״.‬
‫אתה הרבה מעבר לזה.‬
‫טוב.‬
‫אם זה כל מה שאת צריכה ממני...‬
‫מה אמרת?‬
‫זה. התייחסתי ל...‬
‫סליחה, זה...‬
‫כל הקטע עם טרוור...‬
‫אני מבין.‬
‫אני זז.‬
‫תודה...‬
‫על ההמלצה.‬
‫בשביל זה יש ראשי צוות.‬
‫זה לא נשמע טוב.‬
‫לא בעיה שלי.‬
‫מה זה?‬
‫ארוחת ערב.‬
‫למי?‬
‫לך ולי.‬
‫איפה פיליפ?‬
‫ביקשתי פרטיות.‬
‫טוב. קצב הלב שלי הוכפל,‬ ‫והפנים שלי סמוקות.‬
‫לא אפרט את יתר התגובות הפיזיולוגיות.‬
‫רק רציתי ארוחת ערב איתך.‬
‫זאת לא הקדמה למשהו?‬
‫לא. רק ארוחת ערב, גרייס.‬
‫הכנתי צ׳יפס.‬
‫כי תמיד אפשר לאכול ארוחת ערב... אחרי.‬
‫אני לא מנסה לפתות אותך.‬
‫אני רק רוצה לבלות איתך זמן.‬
‫כדי להיפרד.‬
‫מה?‬
‫נראה שעבר עליך יום קשה.‬
‫האמת שכן.‬
‫אחד האנשים שאני עובד איתם‬
‫קיבל אבחנה סופנית.‬
‫אוי לא, זה נורא. סרטן?‬
‫בעיה במוח.‬
‫אני לא יודע את כל הפרטים. זה פשוט...‬
‫עצוב.‬
‫בן כמה הוא?‬
‫לא בטוח שאני יודע.‬
‫לפעמים הוא כמו ילד,‬
‫ובפעמים אחרות...‬
‫את יודעת מה?‬
‫בואי נדבר על היום שלך.‬
‫ובכן,‬
‫הבוקר עשיתי קניות בשביל הארוחה הזאת.‬
‫שהייתה טעימה ביותר.‬ ‫-תודה.‬
‫וסיפרתי לך שהגשתי הצעה‬ ‫למסעדה השנייה של פטרסון.‬
‫נכון. מחזיק לך אצבעות.‬
‫אבל עכשיו אני חושבת‬ ‫שזה לא כזה גדול עליי,‬
‫כי אוכל להשתמש‬ ‫באלמנטים עיצוביים שהם אוהבים‬
‫מהמסעדה שאני עובדת עליה כרגע.‬
‫הדבר היחיד שלא מתאים לחלל החדש‬ ‫הוא התאורה, אבל נראה לי שאוכל...‬
‫סליחה, ברור שלא אכפת לך מזה.‬
‫למה שתגידי דבר כזה?‬
‫אתה סוכן FBI, גרנט.‬
‫העולם שלי משעמם לעומת שלך.‬
‫קאט, אלה החיים.‬
‫כל מה שאני עושה כשאני לא איתך‬
‫זה לשמר את הדברים האלה בדיוק.‬
‫בלי הדברים האלה,‬ ‫אין למה שאני עושה שום משמעות.‬
‫טוב, אם זה ככה...‬
‫היום שלי היה ממש מרשים!‬
‫רק רגע.‬
‫את עובדת עליי?‬
‫שתיתי הרבה יין.‬
‫אפרופו הפטרסונים,‬
‫הם הזמינו אותנו להפלגה‬ ‫בסירה החדשה שלהם בסופ״ש.‬
‫הפלגה באוקיינוס?‬
‫שם מפליגים בסירות, גרנט.‬
‫טוב.‬
‫אשמח להכיר אותם.‬
‫אתה הכרת לי את הפטרסונים...‬
‫לפני שנים.‬
‫הפטרסונים! סליחה...‬
‫לא שמעתי נכון.‬
‫אני לא מאמינה שעשית הסכם כזה עם המנהל.‬
‫אני לא מאמינה שהמנהל‬ ‫אפילו הציע לך הסכם כזה.‬
‫אני לא יודעת אפילו‬ ‫על מי מכם אני כועסת יותר כרגע.‬
‫איך אתה כזה רגוע?‬
‫זאת לא הפעם הראשונה שלי.‬
‫אשתי ואני היינו שני הראשונים‬ ‫שהצליחו להעביר תודעה בהצלחה.‬
‫את מבינה,‬
‫בניסיונות המוקדמים בתכנית,‬
‫היו זכר אחד ונקבה אחת.‬
‫היא הייתה מבוגרת ממני בכמה שנים‬ ‫בגופי הפונדקאים הראשונים שלנו.‬
‫צעירה בכמה שנים בפעם השנייה.‬
‫ובפעם השלישית, היה פער‬ ‫של יותר מעשור בין הפונדקאים שלנו.‬
‫אבל זה לא שינה כלום.‬
‫היינו נפשות תאומות.‬
‫גידלנו ילדים שלוש פעמים שונות.‬
‫היא הייתה כל חיי.‬
‫ועד עכשיו,‬
‫היא הייתה המקרה הראשון והיחיד‬ ‫של שתקת העתקה טמפורלית.‬
‫אני זוכרת שהמנהל חיפש פתרונות לבעיה.‬
‫כן. אז את זוכרת שזאת מחלה חשוכת מרפא.‬
‫אני נורא מצטערת, טרוור.‬
‫ולכן הגיוני לתת למנהל להשתמש בפונדקאי הזה.‬
‫ראיתי מישהי שאני אוהב נעלמת,‬
‫בהתחלה למשך רגעים,‬
‫ואז שעות, ואז ימים.‬
‫באחת הפעמים האחרונות שהיינו יחד,‬
‫היא ביקשה לראות את אור השמש‬ ‫פעם אחת אחרונה.‬
‫אני לא יודע אם את זוכרת, אבל...‬
‫לפני שהקרח כיסה את הכיפה שלנו לגמרי,‬
‫היה מקום אחד,‬
‫לא מכוסה, שאור השמש עדיין האיר דרכו.‬
‫זה היה יפהפה.‬
‫אחרי זה היא לא חזרה יותר.‬
‫אהבת אותה.‬
‫כשמבלים יחד חיים ועוד חיים,‬
‫זה כבר הרבה יותר מזה.‬
‫אין מילה לזה.‬
‫אבל כן.‬
‫הרגעים שהיו לכם יחד,‬ ‫לקראת הסוף, בטח היו יקרים.‬
‫נכון.‬
‫ואם גם אני רוצה רגעים כאלה?‬
‫המעשה שלך גוזל מכל מי שאוהב אותך‬ ‫את הזמן הזה.‬
‫אני מעדיף לחסוך ממך את מה שעברתי.‬
‫אני שמח...‬
‫...עם ההחלטה שלי.‬
‫זה שוב קרה.‬
‫כן.‬
‫זה ימשיך לקרות, גרייס.‬
‫אני מקווה שתכבדי את החלטתי.‬
‫אני לא יכולה להתחרות‬ ‫עם חיים שלמים כפול שלוש.‬
‫איך הצ׳יפס?‬
‫מדהים.‬
‫היי.‬
‫את הדיירת החדשה?‬
‫קארלי.‬
‫ג׳סיקה.‬
‫מה את עושה?‬
‫היה נעים להכיר.‬
‫מי זאת?‬ ‫-השכנה החדשה שלנו.‬
‫היי.‬
‫טוב, עוד פעם אחת.‬
‫דייוויד, אתה מוכן.‬
‫לא, בחיים לא אהיה מוכן־מוכן.‬
‫חוץ מזה, אני נוראי בדיבור מול קהל.‬ ‫אני נהיה...‬
‫מיוזע, ובפאניקה,‬
‫ואני מתחיל להיתקע על מילים, כמו איזה...‬
‫אמרת את זה הרגע מולי,‬ ‫בלי פאניקה, וזה היה נהדר.‬
‫טוב, אני יכול להגיד כל דבר מולך.‬
‫טוב, אז כשתנאם,‬
‫פשוט תמצא מישהי בקהל ותעמיד פנים שהיא אני.‬
‫להעמיד פנים?‬
‫לא תהיי שם?‬
‫בכלל לא הכרתי את ג׳ים.‬
‫טוב.‬‫ ‬‫את יודעת מה?‬
‫אם לא תהיי שם,‬ ‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫זה בסדר. למה בכלל מדברים מול קהל?‬
‫זה בכלל נחוץ? יש דרכים אחרות...‬
‫בסדר. אהיה שם.‬
‫אז פשוט תמצא אותי בקהל ותנאם אליי.‬
‫טוב?‬
‫תודה.‬
‫טרוו?‬
‫כמה זמן את כבר יושבת שם?‬
‫כאילו אתה לא יודע.‬
‫אנחנו יכולים להשלים את עבודתך.‬ ‫היית קרוב לתרופה.‬
‫לא מספיק קרוב.‬
‫הייתה לנו גישה לטכנולוגיה‬ ‫מתקדמת במאות שנים יותר מכאן,‬
‫ועדיין הגעתי למבוי סתום.‬ ‫-כי לא הייתה לך אותי.‬
‫אני זוכרת שקראתי את התכניות שלך לשתל‬ ‫התת־עצבי שהיה אמור לפעול נגד התסמינים.‬
‫זה לא משהו שאפשר לבנות כאן?‬ ‫-זו רק חומרה.‬
‫השתל לא עוזר אם לא יודעים מתי יהיה התקף,‬
‫וזה מצריך...‬ ‫-תוכנה. לפיכך, אני.‬
‫המנהל קבע שאין פתרון קבע אפשרי.‬
‫אני יודעת בדיוק מה היכולות והמגבלות שלו.‬
‫לכן אנחנו כאן.‬
‫המנהל זקוק למתכנתים, אנשים שמשתפים פעולה.‬
‫כמה פעמים הלכת נגד הסיכויים במאה ה־21,‬
‫ובכל זאת הצלת את המצב?‬
‫תאמין לי, המנהל נדהם מזה.‬
‫למה לדעתך הוא מרשה לך‬ ‫להפר כל כך הרבה פרוטוקולים?‬
‫לא חשבתי על זה ככה.‬ ‫-אני אינטליגנטית מאוד. תנצל לפחות את זה.‬
‫טוב, חבר׳ה. תקשיבו.‬
‫יש לנו הרבה להספיק בפחות מ־24 שעות.‬
‫זו תהיה מתקפה בשלוש חזיתות.‬
‫פיליפ וקארלי,‬ ‫אתם תעזרו לפיליפ בייצור השתל.‬
‫רגע.‬
‫המנהל כבר קיבל החלטה.‬
‫ואם נוכיח שיש דרך אחרת?‬
‫בדיוק. נשנה את דעתו. אל תעמיד פנים‬ ‫שאתה חולק עליי. זה בזבוז זמן.‬
‫זה השתל?‬
‫השתדלתי לשחזר את השרטוטים המקוריים.‬
‫הוא מתחבר לאונה הקודקודית‬ ‫ולגרעיני הבסיס במוח,‬
‫ומשחרר שילוב של אותות חשמליים,‬
‫ותרכובת מסונתזת שתוציא אותי מהנעילה.‬
‫מתחבר לאונה הקודקודית?‬ ‫-פה את נכנסת לתמונה.‬
‫ניתוחי מוח הם מסוכנים מאוד.‬
‫מה כבר יקרה?‬ ‫אחרת הוא יימחק וימות בכל מקרה.‬
‫מה את תעשי?‬ ‫-את החלק הקשה.‬
‫בכל פעם שטרוור יינעל,‬
‫נתעד מתי זה קורה,‬
‫כמה זמן זה נמשך,‬
‫וכמה זמן בין ההתקפים.‬
‫הנעילות האלה מתרחשות במרווחים קבועים?‬ ‫-ודאי שלא.‬
‫אחרי שיהיו לי נתוני הבסיס,‬ ‫אצטרך שאילסה תריץ די הדמיות‬
‫כדי ליצור אלגוריתם חיזוי פרקטלי,‬ ‫מפני שהתקפי השתקת הם א־סימטריים.‬
‫את יודעת שאם תשתפי את אילסה...‬
‫אני בונה על זה.‬
‫בינתיים,‬
‫בנו את המכשיר,‬ ‫תעדו את ההתקפים, והשיגו לי מידע.‬
‫קום לי מהכיסא.‬
‫טוב. נראה שיהיה לנו לילה לבן.‬
‫- גרנט -‬
‫השמות ״ברנט וג׳סיקה מור״ אומרים לך משהו?‬
‫למה?‬
‫יש לי תחושה שאשאב לתוך משהו.‬
‫אין לי כלום.‬
‫כלומר, אסור לך להגיד לי.‬
‫את יודעת, למוח האנושי‬ ‫אין יכולת זיכרון כמו שאתם חושבים.‬
‫סליחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫עזבו!‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫כמה זמן?‬
‫שתים־עשרה שניות.‬
‫זה כזה...‬
‫...מוזר.‬
‫ארבע־עשרה דקות וחמש שניות.‬
‫נו, יא ממזר...‬
‫מספיק לעבוד בידיים, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫נעלמת בזמן שהסברת את הממיר,‬ ‫אז ניסיתי למלא את החסר.‬
‫זה עובד?‬
‫בתנאי שהוא והכיסוי עשויים מאותו חומר.‬
‫הבנתי.‬
‫שתי דקות ו־52 שניות.‬
‫טוב, זריז: איזה כבל ובאיזה עובי?‬
‫פלדה, אפס נקודה אפס...‬
‫...33.‬
‫נעלמתי למשך יותר משעתיים?‬
‫כן.‬
‫זה חלק מהתהליך, טרוו. אנחנו מתקדמים.‬
‫נראה טוב.‬
‫טוב. זה אמור להיות מדגם גדול מספיק.‬
‫בוא נעביר את זה לאילסה.‬
‫תודה. אני יודע שמאוחר.‬ ‫-הייתי ער.‬
‫אפשר להישאר הפעם?‬
‫לא. לך.‬ ‫-אבל אנחנו מודים לך.‬
‫ערב טוב, אילסה.‬
‫אני צריכה את עזרתך בעבודה מעניינת מאוד.‬
‫ערב טוב, גרייס. אשמח לשמוע על הפרויקט שלך.‬
‫לא הייתי מצליח להכין טוב יותר.‬
‫העיקר שזה יעבוד.‬
‫למען האמת, החלטתי שאני רוצה.‬
‫אני מתחיל לחשוב‬ ‫שרימיתי את המוות כל כך הרבה זמן‬
‫שאולי הגיע הזמן פשוט לתת לזה לקרות.‬
‫בבקשה אל תדבר ככה.‬
‫אני אמור למות, פיליפ.‬
‫אתה כבר יודע את זה, לא?‬
‫המוות שלי בטח נכלל בעדכון האחרון שלך.‬
‫באמת שלא.‬
‫ראיתי קווי־זמן שונים.‬ ‫בחלקם אתה מת, באחרים לא.‬
‫זה לא קורה כל הזמן, כמובן.‬
‫עדיין לא, לפחות.‬
‫אי אפשר לחיות ככה.‬ ‫-כן, זה מוזר.‬
‫הכדורים לא עוזרים?‬ ‫-הפסקתי לקחת אותם.‬
‫בסופו של דבר, אני רוצה להיות‬ ‫מופתע כמו כולם ממה שיקרה.‬
‫שמע, אתה חייב להתמקד בכאן ו...‬
‫הוא שוב איננו.‬
‫זה עשוי לקחת לו זמן.‬
‫לך, תנוח.‬
‫אני בסדר.‬
‫טוב.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫עכשיו אתה צריך לדאוג לעצמך. בסדר?‬
‫שוב. מהשרשרת האחרונה.‬
‫גם 70,000 הווריאציות הבאות של הרצף הזה‬ ‫מסתיימות בנקודה דומה.‬
‫שוב.‬
‫ניסיונות נוספים בכיוון הזה יובילו לכישלון.‬
‫איפה היית עד עכשיו? ולמה אתה נשמע אחרת?‬
‫אני מדבר באמצעות עיבוד הקול של אילסה.‬
‫טוב.‬
‫אתעלם מהעובדה שהיו לך המון הזדמנויות‬ ‫לדבר איתי שלא ניצלת,‬
‫למרות שאתה יודע שזה יטריף אותי.‬
‫עשיתי מאמץ מרוכז למזער את המגע עם אילסה.‬
‫כי היא מושפעת מהאינטליגנציה שלך.‬
‫לא פלא שטסלייה ממהר לפתוח לנו את הדלת.‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫בלתי אפשרי לחשב פתרון קבע,‬
‫גם בעזרת היכולות שלי,‬
‫בגלל החוק השני של התרמודינמיקה.‬
‫אנטרופיה.‬ ‫-אכן, 3468.‬
‫כבר מסרתי מידע זה ל־0115.‬
‫המנהל, אני יודע שהפתרון המוצע‬ ‫אינו פתרון קבע,‬
‫אבל חיי אדם אינם נצחיים.‬
‫אפשר לנו רק לתת לו קצת זמן.‬
‫ל־0115 ולי יש הסכם,‬
‫במסגרתו הוא לא יסבול,‬ ‫ובכל זאת יעזור לתכנית הכוללת.‬
‫האפשרות הזאת לא אמורה להיות פתוחה בפניך.‬
‫ההצעה באה ממנו, לא ממני.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אי אפשר לצרף מהנדס חדש לצוות‬ ‫ולצפות שהוא יתפקד באותה הרמה.‬
‫עשיתי כן פעמים רבות.‬
‫טרוור הוא מיוחד! תיאלץ להאמין לנו!‬
‫את מנסה להציל אותו מסיבות רגשיות.‬
‫הצלתי אותך מסיבות רגשיות!‬ ‫קח את זה בחשבון לננו־שנייה!‬
‫עליי לכבד את החלטתו של 0115 להימחק.‬
‫המנהל, טרוור רוצה לעשות את זה.‬
‫הוא הביע חששות בנדון בבסיס המבצעים שלכם‬
‫לפני שש דקות ו־12 שניות.‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫היה תענוג לראות אתכם.‬
‫רגע, לא! לפקפק זה אנושי!‬
‫תמחק את הבעת הפליאה הזאת מהפנים שלך.‬
‫המנהל מתנהג כמו חתיכת שמוק.‬
‫יש לנו את מה שאנחנו צריכים.‬
‫נו?‬
‫המנהל בחר לכבד את ההסכם‬ ‫המקורי שלו עם טרוור.‬
‫אז זהו זה?‬ ‫-לא.‬
‫גרייס הצליחה להשיג את מה שהייתה צריכה‬ ‫מאילסה, לפני שהמנהל הגיע.‬
‫כבו את החשמל,‬ ‫ותוציאו את הסוללות מהטלפונים שלכם.‬
‫אתם רוצים לראות את טרוור שוב או לא?‬
‫וכבו את התקני הקשר.‬ ‫נעשה את זה זה בכל זאת.‬
‫היי, מרס.‬
‫אז אני כאן.‬
‫סימסתי לך את הכתובת.‬
‫אנשים כבר מתחילים להגיע, ו...‬
‫אני יודע שעוד מוקדם, אבל רציתי לדעת...‬
‫איפה את.‬
‫זה דייוויד.‬
‫לאט.‬
‫היי, לאט.‬
‫לאט.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫אני עייף.‬
‫מה קורה?‬
‫ההליך הצליח.‬
‫ניתקתם את החשמל למצלמות?‬
‫עיוורתם את המנהל.‬
‫לא הצלחנו לשנות את דעתו.‬
‫אז אני לא מבין.‬
‫עשינו את זה בכל זאת.‬
‫בלי לשאול אותי?‬
‫לא היית בהכרה.‬
‫ההחלטה הייתה שלי. הייתי שלם איתה.‬
‫עכשיו הפרתי את ההסדר שלי עם המנהל.‬
‫מחקתם את מה שהייתה אמורה להיות‬ ‫התרומה האחרונה שלי.‬
‫לא רצינו לאבד אותך.‬ ‫-ההחלטה הייתה שלי.‬
‫זה לא היה מקומך.‬
‫כמו בפעם ההיא שלקחת את גרייס דיי ליער‬ ‫וניסית להציל אותה ממחיקה?‬
‫אל תהיה צבוע!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-מקיים את הצד שלי בעסקה.‬
‫טרוור!‬ ‫-לא.‬
‫בחייך.‬ ‫-תפסיקו!‬
‫אני לא מתחבא!‬
‫הוא עדיין יכול לקחת את הפונדקאי הזה,‬ ‫כמו שסיכמנו.‬
‫אולי שינינו את דעתו למרות הכול.‬
‫או שאולי הדבר הזה...‬
‫פגע בגוף הפונדקאי.‬
‫אולי זה כבר לא טוב לאף אחד.‬
‫טרוור...‬
‫טוב.‬
‫זה פרוטוקול 5.‬
‫הלו?‬
‫זה פתאומי לגמרי,‬
‫ואני יודעת שהכרנו רק אתמול,‬
‫אבל...‬
‫אם זה עוזר,‬
‫אני רוצה שתדעי שאת לא לבד.‬
‫תודה.‬
‫אם לא תצליחי להגיע לדלת שלי,‬
‫פשוט תצעקי, ואשמע אותך.‬ ‫אני מסוגלת להתמודד עם זה.‬
‫את מבינה מה אני אומרת?‬
‫תודה לך על המילים המרגשות, כבוד הכומר.‬
‫היי. אני דייוויד.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫רובכם מכירים אותי, אבל למי שלא,‬
‫היי. אני דייוויד.‬
‫כפי שאמרתי הרגע.‬
‫אבי מת כשהייתי בן 16.‬
‫בתאונת דרכים.‬
‫אני זוכר שהשוטרים שהיו בבית‬ ‫כשחזרתי מבית הספר‬
‫ניסו להסביר לאמא שלי מה קרה,‬
‫אבל היא לא האמינה להם.‬
‫זה מוזר, אני יודע,‬
‫אבל היא שכנעה את עצמה שהוא עדיין בחיים,‬
‫ושהוא יחזור הביתה בסופו של דבר.‬
‫בגלל שאבא שלי לא תכנן למות.‬
‫הוא השאיר חובות שהיו גדולים עליו.‬
‫אז כשעיקלו את הבית,‬ ‫מה שלא לקח הרבה זמן,‬
‫היא סירבה לעזוב.‬
‫וראיתי אותם לוקחים אותה בכוח.‬
‫התחבאתי בשיחים מעבר לכביש,‬
‫כי חשבתי שייקחו גם אותי.‬
‫אני יודע שאני מדבר רק על עצמי,‬ ‫אבל אני מספר לכם את כל זה כי...‬
‫כי זה היה היום שבו פגשתי את ג׳ים.‬
‫חברי היקר, ג׳ים, שראה אותי, נער בין 16,‬
‫בשכונה קשה שכולנו מכירים,‬
‫ואמר:‬
‫״מה לעזאזל עושה ילד כמוך במקום כזה?״‬
‫והוא צדק. זה לא היה מקומי.‬
‫זה לא המקום של אף אחד מאיתנו.‬
‫כל אחד צריך להיות‬
‫עם אנשים שאכפת להם.‬
‫ג׳ים היה אחד האנשים האלה.‬
‫הוא גרר אותי מיד לשירותי הרווחה ואמר,‬
‫״הילד הזה לא צריך להיות איתנו״.‬
‫אבל זה לא נגמר שם.‬
‫הוא השביע אותי שאעדכן אותו.‬
‫תאמינו לי, האירוניה,‬ ‫שהייתי צריך לבקר אצל איש רחוב‬
‫כדי לוודא שלא אגיע לרחוב,‬ ‫לא נעלמה מעיניי.‬
‫בכל זאת, עשיתי את דרכי העירה‬
‫כדי למצוא מוזיקאי זקן ואלכוהוליסט,‬
‫ולעדכן אותו מדי יומיים.‬
‫בגלל שרציתי להיות כמו ג׳ים.‬
‫ומי לא רצה?‬
‫מי לא היה רוצה להיות‬ ‫חיובי כל כך כל הזמן?‬
‫אכפתי כל כך?‬
‫מי לא היה רוצה‬
‫להחליף את הרגשתו ביום הכי טוב שלו‬ ‫בהרגשה של ג׳ים כל הזמן?‬
‫הוא היה כוח טבע.‬
‫הוא אמר שאף פעם לא היה לו יום רע.‬
‫הוא ראה בכל יום מתנה.‬
‫הוא ראה בכל אדם מתנה.‬
‫ג׳ים היה הלקוח הראשון שלי,‬
‫אבל במובן מסוים, אני הייתי שלו.‬
‫ו...‬
‫הוא נתן לי יותר ממה שיכולתי לתת בחזרה,‬
‫עד ליום מותו.‬
‫הוא כבר חסר לי.‬
‫לא ציפיתי לראות אותך פה, גב׳ ווילסון.‬
‫גם אני לא.‬
‫יפהפה.‬
‫זה היה רעיון נחמד.‬
‫המקום הזה מעלה המון זיכרונות, לא?‬
‫טוב, אולי זה בגלל‬ ‫שאני מביט על האוקיינוס, אבל...‬
‫זוכרת ששברתי את היד בגלישה,‬
‫ונאלצת להחליף גלגל לבדך?‬
‫כן, בג׳יפ הישן שלי.‬
‫אהבתי את הרכב הזה.‬ ‫-נכון.‬
‫במה עוד אתה נזכר?‬
‫אלוהים...‬
‫קשה לי שלא לחשוב על...‬ ‫-מה?‬
‫מסיבת חג המולד הראשונה שלי ב־FBI,‬
‫כשהגנבתי אותך למטווח.‬
‫התחרמנת משום מה כשירית בפעם הראשונה.‬
‫כבר הזכרת את זה.‬
‫אני מדברת על המקום הזה.‬
‫הוא מהמם. מה את רוצה שאגיד?‬
‫כאן הכרנו, גרנט.‬
‫ביום הולדתי ה־25.‬ ‫-נכון. זה היה יום יפה באוגוסט.‬
‫היה מעונן, כמו היום, אבל תמשיך.‬
‫קאט, מה את עושה?‬ ‫-למי חיכיתי?‬
‫אני לא יודע מה קורה פה.‬ ‫-זה היה ביום או בלילה?‬
‫סליחה שאני לא זוכר כל פרט...‬
‫זה היה בשלוש בדיוק.‬
‫ניגשת אליי משם. חיכיתי לג׳ון.‬
‫הוא היה הארוס שלי.‬
‫הוא איחר בשעה, ואני כעסתי.‬ ‫-קאט...‬
‫התחלת בשיחה, שהפכה לארוחת ערב,‬
‫שהפכה להמשך הלילה.‬
‫זוכר את הדבר הראשון שאמרת לי?‬
‫שאני לא צריכה להתחתן עם גבר‬
‫שמבריז לאישה יפה כזו ביום ההולדת שלה.‬
‫באותו רגע,‬
‫במקום הזה ממש,‬
‫חשבתי שהכרתי את הגבר‬ ‫שאיתו אבלה את שארית חיי.‬
‫ברור שאני זוכר את זה.‬ ‫-לא, לא נראה לי.‬
‫אתה לא אותו גבר.‬
‫קאט...‬
‫עברית: יניב אידלשטיין‬