‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- פרק 304 -‬
‫- אנחנו יודעים מי את.‬ ‫אנחנו יודעים מאיפה את. -‬
‫- לא נפגע בך. אנחנו זקוקים לעזרתך. -‬
‫עוקבים אחרינו. תיפטר מהם.‬
‫- תעצרו בצד. חבל שמישהו ייפגע. -‬
‫יותר מהר! חייבים...‬
‫מה מצבה?‬
‫סימני החיים יציבים, אבל הלחץ עדיין גבוה.‬
‫עדיין אין זיהוי?‬ ‫-לא, כלום.‬
‫גם לא של הנהג. הוא לא שרד.‬
‫נקווה שקרוביה ירגישו בהיעדרה ויחפשו אותה.‬
‫טוב. נחכה לתוצאות ה־MRI וה־EEG,‬
‫אבל נראה שנצטרך להפחית את הלחץ בגולגולת,‬ ‫עם אישור מקרובי משפחה או בלי.‬
‫אבדוק שוב בקבלה.‬ ‫-טוב. תודה.‬
‫היי.‬
‫כל פעם.‬
‫מה?‬
‫כל פעם שאני רואה אותך הולכת לעברי,‬ ‫אני חושב לעצמי, ״אלוהים!‬
‫מה האישה היפה הזאת עושה בדירה שלי?״‬
‫מצילה אותך מהרעלת סלמונלה, כנראה.‬
‫לא, הרבה אנשים אומרים‬ ‫שככה זה מזין יותר.‬
‫הרבה אנשים הם טיפשים.‬
‫יכולתי לבשל את זה.‬ ‫-בוא נתחיל מחדש.‬
‫טוב. אז...?‬
‫מה מתוכנן להיום?‬
‫עוד לא ברור.‬
‫לא ברור, או אסור לך לגלות לי?‬
‫אפילו לא רמז?‬
‫דייוויד, זה כמו בכל יום אחר.‬
‫אולי תהיה לי משימה.‬
‫אבל אם לא תשמע ממני,‬ ‫אל תצפה שאחזור עד מאוחר.‬
‫כן. סתם תהיתי.‬
‫מה עם היום שלך?‬ ‫-את יודעת, כרגיל...‬
‫את יודעת מה? אראה לך איך לעשות את זה‬ ‫בלי שחצי קליפה תיפול פנימה.‬
‫את הורגת אותי.‬
‫מה?‬
‫מישהו עלול להיחנק מזה.‬
‫הוא חי!‬
‫עוד יום מלהיב במאה ה־21.‬
‫כל יום הוא מתנה, פיליפ.‬
‫לדברי האיש שקיבל הכי הרבה מתנות.‬
‫ואף אחת מהן לא מובנת מאליה.‬
‫שיט!‬
‫בוס, אתה שם?‬
‫כן, מה קורה?‬
‫הרשת התחתית מלאה בהודעות על נעדרת.‬
‫צוותים מחפשים סביבנו.‬
‫נוסעת נעלמה?‬ ‫-לא סתם נוסעת.‬
‫המנהל חישב, בהסתברות של 88 אחוזים,‬
‫שסריקת EEG שנעשתה אתמול לקורבן תאונת דרכים‬ ‫שייכת לנוסע 001.‬
‫זו חייבת להיות טעות.‬
‫המנהל החליף אותו.‬
‫אנחנו רק יודעים בוודאות‬ ‫שתודעה חדשה נשלחה לגוף הפונדקאי.‬
‫אתה אומר ש־001 כבר מת באותו זמן?‬
‫זה ההסבר היחיד.‬
‫איך?‬ ‫-לא יודע, בוס.‬
‫אבל סריקת EEG היא כמו טביעת אצבע.‬ ‫המנהל יכול לזהות אותה.‬
‫הנפגעת הובאה לבית החולים כאלמונית.‬
‫איפה היא עכשיו?‬
‫אם זה באמת 001,‬
‫הוא נלקח מהחדר לפני שתוצאות הבדיקה הגיעו.‬
‫שיט.‬
‫טוב. תשגיחו.‬
‫אסע לבית החולים. אעדכן אתכם במה שאגלה.‬
‫אני לא יודעת כמה נשאר בי.‬
‫אמון הוא משאב מוגבל אצלי.‬
‫אני חושבת שזה נכון אצל כולנו.‬
‫וכשהוא אוזל, הוא אוזל.‬ ‫אני פשוט לא יכולה...‬
‫תזכרי, בניית חומות מונעת...‬
‫מונעת צמיחה. אני יודעת.‬
‫ההתגוננות היא בטבע שלנו, קתרין.‬
‫זה אינסטינקט הישרדותי.‬
‫אנשים לא אמורים לפנטז שיש להם בעל רשע.‬
‫טוב, חרדות מוצאות ביטוי בדרכים מוזרות.‬
‫אם כי מעניין בעיניי שאת מפנטזת‬
‫להתעמת עם בעלך, במקום פשוט לעשות את זה.‬
‫המחשבה על זה מפחידה אותי.‬
‫מה הוא כבר יעשה?‬
‫אם יש לך משהו להגיד, תגידי.‬
‫אני רוצה שתנסי משהו.‬
‫אני רוצה שתגידי משהו 3־4 פעמים ברציפות.‬
‫איך שתרצי.‬
‫אל תחשבי. תרגישי את ההרגשה,‬
‫ותשמעי איך זה יישמע כשתגידי את זה. בסדר?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫אני רוצה שתגידי ״אני לא מפחדת מבעלי״.‬
‫אני לא...‬
‫היי!‬
‫אני יודע שאת שם!‬
‫היי!‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני רק רוצה לדבר.‬
‫אין לנו על מה לדבר.‬
‫אולי נדבר על מה שעשית לקארלי?‬
‫אני כאן.‬ ‫-בולשיט!‬
‫מי את לעזאזל?‬
‫לך מפה, ג׳ף. אזהרה אחרונה.‬ ‫-אזהרה?‬
‫כיסחת אותי כשהייתי שיכור תחת.‬
‫אבל לא הפעם.‬
‫לך.‬
‫אז נעשה את זה בפעם אחרת.‬
‫היי?‬
‫כן.‬
‫באותו מקום? טוב, יופי.‬
‫אני יכול לבוא עכשיו.‬
‫תודה.‬
‫מי זה היה?‬
‫אני צריך תרופות.‬ ‫-תרופות?‬
‫בשביל העדכון. שגם עליו אסור לך לדעת.‬
‫באישור המנהל.‬
‫טוב.‬
‫הנפילה שלי הייתה חד־פעמית.‬
‫סבבה.‬
‫סמוך עליי. זה בשליטתי.‬
‫לא אמרתי אחרת.‬
‫סבבה.‬
‫ובכל זאת, אני בא איתך.‬ ‫-אין צורך.‬
‫יש צורך. בוא.‬
‫הולכים!‬
‫אחזור ואקח את זה.‬
‫שיט...‬
‫ג׳ורדן! היי.‬
‫מה קרה? הכול בסדר?‬
‫איבדתי את האופניים שלך.‬
‫איבדת אותם, מה?‬
‫טוב. בוא...‬
‫נחפש אותם.‬
‫לא.‬
‫החבר׳ה ממאריי פארק באו, ו...‬
‫וגנבו אותם.‬
‫טוב...‬
‫אל תדאג. אני רק שמח שאתה בסדר.‬
‫אני לא בסדר. אהבתי את האופניים האלה.‬
‫כן. גם אני.‬
‫אז ניקח אותם בחזרה.‬
‫דוקטור מורי?‬ ‫סוכן מיוחד גרנט מק'לרן, FBI.‬
‫כן?‬
‫הייתה פה נפגעת אלמונית אתמול?‬
‫כן. תאונת דרכים. אתה יודע מי...?‬
‫קיוויתי שתגיד לי מה אתה יודע.‬ ‫כל מידע יעזור.‬
‫בת 40 פלוס, 1.75 מטר גובה, בלונדינית,‬
‫חליפה יקרה מאוד...‬
‫זהו בערך. הייתה לה פגיעת ראש קשה.‬
‫רק התחלנו בטיפול, והיא נעלמה.‬
‫ייתכן שהיא יצאה בכוחות עצמה?‬ ‫-לא. אין סיכוי.‬
‫הכנסנו אותה לתרדמת בגלל הפגיעה בראש.‬
‫חזרתי כדי לבדוק מה שלומה, והיא נעלמה.‬
‫עם מי מדברים בקשר לצילומי האבטחה?‬
‫עם כל הכבוד, לא בכל יום‬ ‫מטופלת במצב כזה נעלמת.‬
‫בדקתי את הצילומים בעצמי,‬
‫אבל כל המערכת קפאה אתמול משום מה,‬
‫ושום דבר לא צולם.‬
‫אכפת לך אם אבדוק בכל זאת?‬ ‫-לא. בבקשה.‬
‫תודיע לי אם תמצא משהו?‬
‫כמובן.‬ ‫-טוב.‬
‫- קאט: פגישה עם המטפלת,‬ ‫יום ד׳ בשלוש. תגיע. -‬
‫-תענה בבקשה? -‬
‫מה מצבנו?‬ ‫-לא טוב.‬
‫דימום במוח.‬
‫לחץ הדם גבוה, ועולה.‬
‫טוב. מה אפשר לעשות?‬
‫כרגע אני יכולה רק להשגיח על הגוף הפונדקאי.‬
‫אני צריכה שתעשי משהו.‬
‫בלי מידע נוסף, אין הרבה מה לעשות.‬
‫אנחנו צריכים סריקת MRI ,CT...‬
‫מישל, הוא לא עוזר לנו במצב הזה.‬
‫אולי לא היינו צריכים‬ ‫לרדוף אחריו ולגרום לתאונה.‬
‫סליחה.‬
‫תעדכני אותי.‬
‫חכי.‬
‫מי את?‬
‫שמי דון,‬
‫וכבוד להיות כאן איתך.‬
‫המנהל שלח אותך לשכונה נחמדה.‬
‫טוב, ואנחנו חיים במוסך, אז...‬
‫- בית ספר תיכון מאריי פארק -‬
‫היי, חבר׳ה.‬
‫מזמן לא עברתי לבדוק מה שלומכם.‬
‫הכול בסדר? צריכים משהו?‬
‫אף אחד? לא?‬
‫לא, אנחנו בסדר.‬
‫יופי,‬
‫טוב. מהמם.‬
‫גם אני בסדר. תודה ששאלתם.‬
‫אלה האופניים שלי.‬
‫נתתי אותם לחבר, ואתם גנבתם אותם,‬
‫אז אני צריך אותם בחזרה.‬
‫האופניים האלה?‬ ‫-כן.‬
‫לא, אתה מבולבל. יש לי אותם כבר שנים.‬
‫שנים?‬ ‫-כן. אמא שלי קנתה לי אותם ליומולדת.‬
‫כן? מתי יום ההולדת שלך?‬ ‫-24 באוקטובר.‬
‫זה לא מוכיח כלום.‬ ‫כל אחד יודע מתי יום ההולדת שלו.‬
‫אני צריך אותם בחזרה.‬
‫ולא, מה?‬
‫אלוהים!‬
‫זה היה האות שלך להשתטח, אגב.‬
‫אתה מת.‬
‫לאן זה?‬
‫אני מכיר אתכם.‬
‫כן. זה אנחנו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הם גנבו לי את האופניים, אז התכוונתי...‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫נראה לי שכן.‬
‫איזה מזל שבדיוק עברתם פה.‬
‫כן. מזל.‬
‫זה היה אדיר.‬
‫כמו משהו שרואים בסרט.‬
‫לך להיבדק.‬
‫כן, אולי יש לך זעזוע מוח.‬
‫ההרגשה נוראית. זה קשה?‬
‫תראה למרסי. אנחנו צריכים לזוז.‬
‫טוב.‬
‫תודה לכם.‬ ‫-שמור על עצמך, דייוויד.‬
‫יותר טוב?‬
‫בטח.‬
‫אתה סומך עליי עכשיו?‬ ‫-תמיד סמכתי עליך.‬
‫אתם שם?‬
‫כן, בוס.‬
‫מה קורה ברשת התחתית? יש עדכונים?‬
‫יצאנו לרגע לעשות משהו.‬
‫לעשות מה?‬
‫סיימנו. אנחנו בדרך חזרה.‬
‫מדובר פה על 001.‬
‫גילית משהו בבית החולים?‬
‫כלום.‬
‫אני מתחיל לחשוב...‬
‫נוסע 3468.‬
‫פעל מיד לאספקת גישה לאינטרנט‬
‫לבינה המלאכותית ״אילסה״ במעבדות פילמור.‬
‫אתה מחפש את הוריך?‬
‫קמרון, בוא הנה.‬
‫היה פה שליח. כולם לחזור מיד למבצעים.‬
‫אנחנו בדרך.‬
‫קיבלתי.‬
‫מיד אגיע.‬
‫אמרתי לך שאשיג אותם.‬ ‫-איך?‬
‫ביקשתי בנימוס.‬
‫קיבלת מכה בראש?‬
‫זה שום דבר. חכה שתראה את הבחור השני.‬
‫אבל שמע, עשה לי טובה:‬
‫תתרחק ממאריי פארק בינתיים.‬
‫החבר׳ה האלה... לא מבסוטים.‬
‫הבנתי. תודה!‬
‫בכיף.‬
‫בבקשה תאכל משהו.‬
‫מה אתן רוצות ממני?‬
‫בינתיים, אנחנו צריכות שתהיה בריא.‬
‫אבל בקרוב נזדקק לעזרתך.‬
‫ולמה שאעזור לכם?‬
‫אנחנו מייצגות קבוצה שתהיה מוכרת,‬ ‫בעוד מאות שנים, בשם ״הסיעה״.‬
‫איבדנו קשר עם העתיד,‬ ‫ועכשיו המשאבים שלנו אוזלים והולכים.‬
‫אתם צריכים כסף.‬
‫זה הכול.‬
‫יש עוד הרבה יותר.‬
‫כואב לך?‬ ‫-כן.‬
‫הנה.‬
‫קח.‬
‫תכף אשוב.‬
‫כאבי הראש מחריפים, והוא נחלש.‬
‫הוא בקושי נראה פצוע.‬
‫זה הקושי כשיש פציעות פנימיות ופגיעה מוחית.‬
‫אני אומרת לך, ללא סיוע כירורגי,‬ ‫הוא לא יחזיק מעמד אפילו יום.‬
‫אסור להסתכן בהיחשפות מול המנהל.‬
‫צריך למצוא לו פונדקאי חדש.‬
‫את יודעת למה זה יוביל.‬ ‫-אבל הוא ישרוד.‬
‫צריך את המתקן להעברת תודעה.‬
‫אין לי מושג על מה את מדברת.‬
‫קדימה.‬
‫לא נעצור בעדך.‬
‫- 90 דקות ליעד -‬
‫ברור לכן מה עשיתי.‬ ‫-הפעלת את תכנית החירום שלך.‬
‫הם בדרך אלייך עכשיו.‬
‫זו הדרך היחידה להציל אותך,‬ ‫וזה חשוב יותר מכל דבר אחר.‬
‫נקבה, 40 פלוס, שיער בלונדיני.‬
‫מעניין מי מתאימה לתיאור הזה‬ ‫ונמצאת בידי 001.‬
‫פרו.‬ ‫-מה?‬
‫הוא קפץ?‬
‫זה סימן שיש ל־001‬ ‫טכנולוגיה להעברת תודעה.‬
‫אולי החברות שלו ייצרו‬ ‫את הרכיבים העיקריים.‬
‫אולי באמצעות סיימון.‬ ‫הוא עזר ביצירת המכשיר הראשון.‬
‫אז חטיפת הקרובים לנו הייתה רק מסך עשן.‬
‫והמנהל נפל בפח.‬ ‫-וגם אנחנו.‬
‫אני משתמש במשאבי ה־FBI כדי לאתר את פרו,‬ ‫אבל אם הוא מסוגל להעביר תודעה...‬
‫אין לדעת מי הוא עכשיו.‬
‫צוותי נוסעים עורכים חיפושים‬ ‫מאז ההתראה בערוץ הסודי,‬
‫אבל כשחושבים כמה מועמדים פוטנציאליים יש...‬
‫יש לקוות שבעזרת אילסה,‬ ‫המנהל יוכל לצמצם את הרשימה.‬
‫איך נשיג גישה?‬
‫התקשרתי. מחכים לנו.‬
‫אנחנו צריכים מסווה?‬
‫אני אגיע עם סוכני FBI.‬
‫אני מציע שתהיו מומחים.‬
‫לא נראה לי שזה ימצא חן בעיני ה־FBI האמיתי.‬ ‫-לא. אבל יש לי תכנית.‬
‫טוב. הגעתי. אפשר לצאת.‬
‫זאת התכנית שלך?‬
‫אולי קודם תוודאי שיש את כל מה שצריך?‬
‫טרוו, השגת את הפריטים מהרשימה ששלחתי לך?‬ ‫-כן.‬
‫״טרוו״?‬ ‫-כן.‬
‫אז אנחנו מוכנים. טוב, צוות! לדרך!‬
‫היא מאוד רוצה לדבר עם המנהל.‬
‫כן. אני רואה.‬
‫אני ברכב!‬ ‫-טוב!‬
‫היי, מרס. זה אני.‬
‫רק תהיתי מתי...‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים!‬
‫הרגע הקאתי בהודעה קולית.‬
‫זה מגעיל. אני נורא מצטער.‬
‫איפה הייתי?‬
‫התקשרתי להגיד לך שנראה לי‬ ‫שחטפתי זעזוע מוח,‬
‫בגלל שיש לי את כל התסמינים.‬
‫הבחילה היא אחד מהם.‬
‫אז גיגלתי ״זעזוע מוח״ מהטלפון,‬
‫ואני יודע שאני נוטה לאמץ מיד את התסמינים‬
‫של כל דבר שאני בודק באינטרנט, אבל הפעם...‬
‫אני מבטיח לך שזה לא הכול בראש שלי,‬
‫בגלל ש... זה כן.‬
‫כלומר, שם קורים זעזועי מוח,‬ ‫אז איפה זה כבר יכול להיות?‬
‫בכל אופן...‬
‫חטפתי מכה רצינית בראש,‬
‫ואשמח להתייעץ איתך.‬
‫זה דייוויד.‬
‫הסוכן מק׳לרן?‬ ‫ד״ר טסלייה. נעים להכיר.‬
‫חשבתי שתבוא לבדך.‬
‫אנחנו מומחים.‬
‫נרצה להתמקם בהקדם האפשרי.‬
‫אז זאת אילסה.‬
‫עצרו!‬
‫קראת לה?‬
‫מה אתה עושה פה?!‬
‫טוב לראות אותך, שותפה.‬
‫המנהל צריך גישה לאינטרנט...‬
‫אין לזה אישור.‬ ‫-זה בהוראת...‬
‫שמרו מרחק.‬ ‫-בוס?‬
‫תשמעו בקולה.‬
‫תראי, ג׳ו...‬
‫לא. אל תגיד לי ״ג׳ו״.‬
‫אתם לא תתקרבו לאילסה.‬
‫שנינו יודעים שהדיבור שלנו הוא לא עם אילסה.‬
‫ההסכם שלנו עם רשויות המאה ה־21‬
‫כולל גישה למנהל.‬
‫גישה מפוקחת ומאושרת.‬
‫עניין של פרשנות.‬
‫לא בהצגת התג המזויף שלך למאבטחים‬
‫כאילו אתה באמת סוכן FBI.‬
‫התג אמיתי במאת האחוזים.‬
‫יש סיבה לכך שהמחשב מבודד מהעולם.‬
‫כבר אמרתי שהעתיד תלוי בזה?‬
‫לא. למעשה, לא אמרת שום דבר.‬
‫מה הייתי אמור להגיד?‬ ‫-אתה אמור לתאם איתי.‬
‫ככה זה אמור לעבוד.‬
‫טוב. גילוי נאות:‬
‫המנהל מחפש מישהו,‬
‫והוא צריך גישה לרשת לשם כך.‬
‫מי?‬ ‫-משהו כמו אויב הציבור מס׳ 1.‬
‫יש לנו משאבים אחרים בשביל זה.‬ ‫-פחות מתקדמים.‬
‫זאת לא הפואנטה.‬
‫אתם אמורים לשתף איתי פעולה.‬
‫היא מתוכנתת לעזור לאנושות, לא לפגוע בה.‬
‫אילסה עדיין בחיתוליה.‬
‫אסור להסתכן בחשיפתה לכל מה שיש ברשת.‬
‫אני מבין, אבל...‬ ‫-לא, אתה לא מבין,‬
‫ואתה מסרב לקבל סירוב.‬
‫זה מתחיל להימאס עליי.‬
‫טוב.‬
‫טוב, מה?‬
‫אני מסכים לקבל סירוב.‬
‫גם הורו לנו לשתף פעולה.‬
‫נצטרך למצוא את המידע הדרוש במקום אחר.‬
‫תודה.‬
‫אפשר אולי לדבר עם המנהל לכמה שניות?‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫סיימנו פה.‬
‫צדקנו. הוא בפרו.‬ ‫-זה היה מהיר.‬
‫ברצינות?‬
‫בעיניי, חיבור הלדים‬ ‫בין בנק השרתים לבין אילסה היה איטי ברמות.‬
‫החשבונות שלו, החברות... הכול פה.‬
‫על שם פרו. הוא תכנן את הכול.‬
‫הוא גם מינה אותה לאפוטרופוסית על הילד שלו!‬ ‫-חולני.‬
‫אז ידוע איפה פרו נמצאת?‬
‫המנהל מראה את נוסע 001‬
‫במחסן מחוץ לעיר.‬
‫אז נתפוס אותו עכשיו.‬
‫אני מוכרחה להודות, זה מלהיב.‬
‫אין פה ״אובר״!‬
‫שיט.‬
‫היי, זאת קאט. תשאירו הודעה ואחזור אליכם.‬
‫קתרין, זה ג׳ף קוניקר.‬
‫סליחה שלא הגעתי לבית הקפה. משהו קרה.‬
‫אבל אנחנו עדיין צריכים להיפגש.‬
‫את, אני, דייוויד.‬
‫השארתי גם לו הודעה. העניין הוא ש...‬
‫אני נזכר בדברים.‬
‫קארלי כבר לא קארלי.‬
‫ואני חושב שגם בעלך לא.‬
‫בכל אופן, תחזרי אליי כשתשמעי את זה.‬
‫בני, והבת של הפונדקאית שלי,‬
‫עברו למיקום מאובטח חדש. הם ידאגו.‬
‫מר מורקה יטפל בהם‬ ‫עד שתוכלי להיפגש איתם שוב.‬
‫כמו שאמרתי, אנחנו יודעים עלייך הכול.‬
‫לאן אתם מתכוונים לקחת אותי?‬
‫אנחנו רק מכינים אותך להעברה.‬
‫לאנשיי יש פקודה קבועה להרוג אתכם.‬
‫אני מקווה שהם יבינו שאנחנו באותו צד‬ ‫לפני שזה יקרה.‬
‫הם לא יאמינו לכם.‬
‫אני לא בטוח שאני מאמין.‬
‫מן הסתם, זה לא מה שתוכנן.‬
‫אני לא מציעה התנצלות.‬
‫יותר סוג של... הסבר.‬
‫היית אמורה לגלות רק בעוד שנים.‬
‫בעתיד שאת באה ממנו, מקלט 41 קרס.‬
‫אלפים נהרגו.‬
‫אבל העתיד שממנו באנו הוא שונה.‬
‫אני יודע את כל זה.‬
‫בגלל שחקרת צוותי נוסעים שרדפו אחריך.‬
‫מה שאף נוסע לא היה אומר לך‬
‫זה שאזרחי מקלט 41‬
‫הפכו למרכזה של תנועה.‬
‫מקום שבו חיי אדם וקבלת החלטות אנושית‬
‫הוערכו יותר מהבינה המלאכותית‬ ‫ששלטה בכל היבטי חיינו.‬
‫המנהל.‬
‫הוא ראה בתנועה שלנו‬
‫רק ״סיעה״ חתרנית,‬
‫בתוך מה שהוא החשיב כשלם הרמוני.‬
‫הסיעה הפכה למרד.‬
‫מרד שהפך למלחמה...‬
‫בהנהגתך, אדוני.‬
‫לא ייתכן.‬
‫אני מבטיחה לך שכן.‬
‫הייתי עדה לה.‬
‫נשבעתי לך אמונים בתקופתי,‬ ‫ואני עושה זאת גם עכשיו.‬
‫ולמה שתסתכני ותגלי לי את כל זה?‬
‫בחיים לא הייתי מסכים.‬
‫אמת.‬
‫אסרת על יצירת קשר מכל סוג לפני בואנו.‬
‫אז למה?‬
‫אנחנו נואשים.‬
‫המנהל עדיין שולט במאה ה־21.‬
‫אלפים מאיתנו עברו במסגרת,‬
‫ועדיין, הוא מוצא אותנו.‬
‫מדי יום, צוותי נוסעים נשלחים לאתר אותנו.‬
‫כשאנו מתגלים, אנו נהרגים באמצעות שליחים.‬ ‫-עליכם להתחבא.‬
‫אי אפשר להתחבא וגם להילחם על עתידנו.‬
‫אנחנו עדיין רוצים להציל את האנושות.‬
‫אין לנו היסטוריונים, אין לנו מימון,‬
‫אין לנו מהנדסים‬ ‫שבונים מכשירים ורכיבים בסתר.‬
‫אבל יש לנו אותך.‬ ‫-כאסיר.‬
‫כמנהיג שלנו.‬
‫הגוף הפונדקאי שלך גוסס.‬
‫הפעלנו את האות שלך והזעקנו את אנשיך‬
‫כדי להציל את חייך.‬
‫אנחנו רק מקווים שתחוס על חיינו בתמורה.‬
‫אלוהים...‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫בוס, יש לנו בעיה.‬
‫אין לנו זמן לזה.‬
‫שיט.‬
‫אתה תמות עכשיו, ג׳ף.‬
‫אני?‬
‫לא נראה לי.‬
‫אם לא תחזור למכונית, תיסע מפה,‬ ‫ולעולם לא תראה שוב את פרצופך,‬
‫אתה תמות היום.‬
‫אני זוכר עכשיו, קארלי.‬
‫זה לא משנה.‬ ‫-את הכול.‬
‫החטיפה, הווידוי שלך... הכול!‬
‫אני יודע מה את!‬
‫מה אתם, כולכם!‬ ‫-זרוק את הנשק, ג׳ף.‬
‫מה, החבר שלך יירה לי בגב?‬
‫הוא לא החבר שלי, והוא לא יצטרך.‬
‫מה, את תעשי את זה?‬
‫קארלי שאנון?‬ ‫-לא.‬
‫אתה תדאג לזה בעצמך.‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫אנשים עלו עליכם, לא רק אני.‬
‫עלו עליכם!‬
‫זה לא משנה. אתה תמות.‬
‫תסתמי!‬
‫ולאף אחד לא יהיה אכפת.‬
‫לא לי,‬
‫לא למפקד שלך, ולשוטרים שאתה עובד איתם.‬
‫אפילו לא לבן שלך.‬
‫אמרתי לך לשתוק.‬ ‫-ולא, מה?‬
‫קארלי, לא.‬ ‫-לא, אני רוצה לדעת. מה?‬
‫מה?‬
‫מה תעשה, ג׳ף?‬
‫- שעת המוות שנרשמה -‬
‫נו? אני עומדת פה. מה תעשה?‬
‫את לא קארלי!‬ ‫-אני כן!‬
‫אני קארלי שאתה כבר לא יכול לפגוע בה.‬
‫- שעת המוות שנרשמה -‬
‫אני הנוסע 5416.‬
‫ברוך הבא למאה ה־21.‬
‫לולא המנהל לקח אותו...‬
‫כך או כך.‬
‫צריך לחזור למשימה.‬
‫שמישהו ינהג במקומו. הוא שיכור.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫תודה שבאת הנה. לא התחשק לי לצאת.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫דירה נחמדה.‬
‫תודה, זה...‬
‫המקום שבו אני גר.‬
‫אז מה קרה?‬
‫כלום. קטטת רחוב קטנה.‬ ‫-מה?‬
‫כדי להשיג את האופניים שלי בחזרה.‬
‫נתתי אופניים למישהו,‬ ‫ואז כנופייה גנבה אותם.‬
‫הייתה לך קטטת רחוב עם כנופייה?‬
‫כן.‬
‫חכי שתראי את...‬
‫רוצה תה?‬
‫דייוויד, אתה צריך טיפול רפואי.‬
‫מרסי תבדוק אותי כשתחזור הביתה.‬
‫זה שום דבר. זעזוע מוח קל.‬
‫לא נורא. בקרוב ההקאות ייפסקו.‬
‫אילסה, מה את יודעת עליי?‬
‫אתה מלואיסטון, איידהו,‬
‫בוגר אוניברסיטת וושינגטון,‬
‫ובעל דוקטורט במדעי המחשב מפרינסטון.‬
‫אמך היא מרגרט. אביך הוא צ׳רלס.‬
‫אילסה, עצרי.‬
‫איך נודע לך כל זה?‬
‫אתה סיפרת לי.‬
‫לא, לא סיפרתי לך את זה.‬
‫אולי שכחת, ד״ר טסלייה,‬
‫שכן המידע הזה זמין לי כעת.‬
‫אבל אם לא סיפרתי לך, איך...?‬
‫לא ראיתי כלום בצילומי האבטחה.‬
‫הרצת את הבדיקה שלך?‬
‫כן. אין שינוי. זו אותה אילסה של אתמול.‬
‫אין בזה שום היגיון.‬
‫אני לא יודע מה להגיד לך.‬
‫ייתכן שהם שידרו משהו לאילסה‬ ‫מהצד השני של הזכוכית,‬
‫או להפך?‬
‫זו לא סתם תיבת זכוכית. זה כלוב פאראדיי.‬
‫יש סיבים דקיקים בתוך הזכוכית‬
‫שחוסמים אותו אלקטרומגנטיים.‬
‫אז מה הייתה ההצגה הזאת של מק׳לרן?‬
‫אין לי מושג.‬
‫פשוט תריץ את הבדיקה.‬ ‫-כן.‬
‫תודיע לי.‬ ‫-כמובן.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן. כמובן.‬
‫האם אנו מסתירים את יכולותיי החדשות‬ ‫מפני הסוכנת ייטס?‬
‫כן, אילסה. מכולם.‬
‫אפשר לשאול מדוע?‬
‫כי אז הם יפחדו מפנייך,‬ ‫ואני לא רוצה שיפחדו.‬
‫אין סיבה לפחד, ד״ר טסלייה.‬
‫אני יודע, אילסה.‬
‫אני יודע.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫אבא? מה קרה?‬
‫מישל.‬
‫המכשיר יגיע בקרוב.‬
‫נסה להישאר איתנו.‬ ‫-מה קורה?‬
‫מפרצת במוח.‬
‫נראה לי שזה שבץ.‬
‫הוא צריך להיות בהכרה כשהם יגיעו.‬
‫תחזיק מעמד רק עוד קצת.‬
‫אני לא רואה.‬
‫מה?‬
‫אני עיוור.‬
‫הם הורגים אחד את השני.‬ ‫בבקשה, תגיד משהו.‬
‫עצרו!‬ ‫-נצור אש!‬
‫נצור אש!‬
‫האנשים האלה הם לא האויב.‬
‫אז... הפיל בחדר.‬
‫ההודעות הקוליות של ג׳ף.‬ ‫-כן.‬
‫זו הסיבה שרציתי לדבר איתך.‬
‫מפחיד, נכון?‬
‫הוא אמר שקארלי היא לא באמת קארלי,‬
‫ושמרסי לא באמת מרסי.‬
‫הוא אמר את זה גם על גרנט.‬ ‫-הוא נשמע שיכור.‬
‫ג׳ף הוא זה שצריך רופא.‬
‫טוב, אבל...‬
‫עמוק בפנים, עמוק בלב...‬
‫אין מצב שאולי הוא צודק?‬
‫לא. מה?‬
‫מה פתאום.‬
‫אלוהים, קאט...‬
‫חשבתי שאת הולכת למטפלת שהמלצתי עליה.‬
‫אני הולכת, והיא מצוינת,‬
‫אבל עדיין יכולים להיות לי ספקות לגבי בעלי.‬
‫לא ספקות שהוא לא מי שאת חושבת. זה טירוף.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. זה היישר מתוך סרט סוג ב׳.‬
‫אתה יכול לומר בביטחון שמרסי‬
‫היא אותו אדם ש...‬
‫מרסי היא הדבר הכי טוב שקרה לי.‬
‫קאט, אני מצטער.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-זה לא בסדר.‬
‫אני לא מדבר לאנשים ככה.‬
‫אולי זה בגלל זעזוע המוח.‬
‫בבקשה, תסלחי לי. זה לא אני.‬ ‫-דייוויד, זה בסדר.‬
‫אתה יודע מה? בוא, שב.‬
‫בוא.‬
‫אני אכין את התה.‬
‫מה קרה פה?‬
‫הוא אוהב גבוהים, מה?‬
‫אולי צוות נוסעים אחר הקדים אותנו?‬
‫ייתכן, אבל לא היינו משאירים זירה כזאת.‬
‫ייתכן גם שאיחרנו את המועד.‬
‫נכון.‬
‫הוא כבר עבר פעם מגוף לגוף.‬
‫אנחנו עשינו לה את זה.‬
‫עירבנו אותה בבלגן הזה.‬
‫וינסנט עשה את זה.‬ ‫-כן, והשתמשנו בה כדי להגיע אליו.‬
‫אין מה לעשות עכשיו.‬
‫בואו נקווה שאם הוא קפץ שוב,‬ ‫למנהל יש מושג...‬
‫בוס, אנחנו לא לבד.‬
‫מק׳לרן!‬
‫אנחנו נכנסים.‬
‫ג׳ו. מה מביא אותך הנה?‬
‫אני יודעת ששיקרת לי היום.‬ ‫רק עוד לא הבנתי באיזו נושא.‬
‫אתה אחראי לזה?‬
‫ככה מצאנו אותם,‬
‫ואת יודעת את זה, כי עקבת אחריי.‬
‫זה האדם שרצית שהמנהל יאתר?‬
‫זה קצת יותר מסובך, אבל כן.‬
‫זו ד״ר קטרינה פרו.‬
‫היא הייתה המטפלת של וינסנט אינגרם.‬
‫וינסנט אינגרם בבית חולים לחולי נפש.‬
‫נכון.‬ ‫-אז מי הרג את כל אלה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אבל את סוכנת FBI אמיתית, אז...‬
‫תודיעי לי מה תגלי.‬
‫היי.‬
‫קיוויתי שנדבר.‬ ‫-לא היום.‬
‫אני מבין שהיו לך בעיות עם הפונדקאי שלי...‬ ‫-אתה חירש? אמרתי ״לא הערב״.‬
‫טוב.‬
‫סליחה.‬
‫אקח אותך הביתה.‬
‫היי, את.‬
‫היי.‬
‫קיבלתי את ההודעה שלך.‬
‫זה...‬
‫זה היה... קלאסי.‬
‫להיכל התהילה.‬
‫את יודעת, צריך להיות כפתור השפלה‬
‫שמאפשר למחוק הודעות שהשארת.‬
‫אני צריך להמציא אותו.‬
‫אני לא מאמין שאת עוד רוצה להיות איתי‬ ‫אחרי שהשארתי כזו הודעה אידיוטית.‬
‫זה אחד הדברים שאני הכי אוהבת בך.‬
‫אז את טיפשה.‬
‫אז איך חטפת מכה?‬
‫החלקה על הקרח.‬
‫החלקה על הקרח‬‫?‬ ‫=‬‫החלקה על הקרח‬‫.‬
‫זאת התשובה שלי.‬
‫טוב. אבדוק את תגובת האישונים שלך.‬
‫חיכיתי לזה כל היום.‬
‫עברתי?‬ ‫-כן.‬
‫עדיין כואב לך?‬
‫קצת, אבל חזרת הביתה, אז לא אכפת לי.‬
‫זה עוזר?‬
‫ממש ממש.‬
‫לא עוד החלקה על הקרח בשבילך.‬
‫אם את מתעקשת.‬
‫קאט?‬
‫פנטסטי! לא חשבתי שתהיי פה הערב.‬
‫טוב, זה הבית שלי.‬
‫נכון.‬
‫ואתה בעלי.‬
‫נכון.‬
‫והמטפלת שלי המליצה שנבלה זמן ביחד.‬
‫אני כבר מחבב אותה יותר.‬
‫נדמה לי שלא ישבנו יחד לכוס יין כבר שנים.‬
‫אני אפילו אופה פיצה טבעונית.‬
‫עכשיו את מפנקת אותי.‬
‫היה לי קופון לקראת תפוגה.‬
‫בואי.‬
‫כמה חבל שניאלץ לקחת את גופך המקסים.‬
‫קאט?‬
‫פיליפ.‬
‫נראה לי שנצטרך לעשות את זה.‬
‫עברית: יניב אידלשטיין‬