Title: Titanic Year: 1997 Duration: 03:14:50 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫הפקת תרגום וכתוביות: ‫אולפני נ.ל.ס
‫"טיטאניק"
‫13 מטרים. ‫אתם אמורים לראות את זה.
‫עלה מעבר למעקה החרטום.
‫מיר 2, אנחנו מעל החרטום, ‫הישארו איתנו.
‫טוב, שקט, אנחנו מצלמים.
‫הופעתה באפלה כספינת רפאים ‫תמיד משפיעה עליי.
‫מראה השריד העצוב ‫של ספינת הענק שמונח פה,
‫היכן שהיא נחתה בשעה 2:30 ‫לפנות בוקר ב-15 באפריל 1912
‫אחרי שקיעתה הממושכת מהעולם ‫שלמעלה. -אתה קשקשן כזה, בוס.
‫צלילה שישית. ‫הנה אנחנו שוב על סיפון "טיטאניק".
‫בעומק 2.5 מילין, ‫3,821 מטרים.
‫הלחץ בחוץ הוא חצי טונה לסמ"ר. ‫עובי החלונות הוא 23 ס"מ.
‫אם הם יקרסו, ‫נמות בחלקיק שנייה.
‫בסדר, מספיק עם השטויות.
‫תנחית אותה על גג מגורי הקצינים ‫כמו אתמול. -טוב.
‫מיר 2, אנחנו נוחתים ממש ‫מעל גרם המדרגות הגדול. מוכנים?
‫כן, ברוק, משגרים את דנקין עכשיו. ‫קדימה, צ'רלי.
‫שחרר חבל. ‫-שחרר חבל.
‫ברוק, אנחנו יורדים ‫לצד דופן האנייה.
‫קיבלתי. רד למטה ותיכנס ‫דרך פתח המחלקה הראשונה.
‫אני רוצה שתחפשו בסיפון ד', ‫אזור הקבלה וחדר האוכל.
‫קיבלתי.
‫שחרר חבל. ‫-שמאלה, שמאלה. -שמאלה.
‫הרחרחן בתנועה. ‫אנחנו יורדים במדרגות.
‫טוב, לואיס, רד לסיפון ב'.
‫טוב, סיפון א'. ‫-שחרר לי עוד חבל, קפטן.
‫סיפון ב'. ‫תיכנס לשם, תיכנס.
‫תיזהר מהמשקוף, ‫תיזהר מהמשקוף.
‫תיזהר! ‫-אני רואה אותו, רואה.
‫אנחנו בסדר. -תוריד אותה. ‫-אנחנו בסדר, תירגע, בוס.
‫טוב, תסתובב. -הכבל נגמר, קפטן. ‫-תפנה, תיזהר מהקיר.
‫ברוק, הגענו לפסנתר, שמעת? ‫-שמעתי.
‫טוב, שם, בדיוק שם, שם.
‫זהו זה. זו דלת חדר השינה, ‫זו דלת חדר השינה. -כן, אני רואה.
‫אנחנו בפנים. ‫אנחנו בפנים, מותק, אנחנו שם.
‫זו המיטה של הוקלי. ‫כאן ישן הממזר.
‫אופס, מישהו שכח לסגור ‫את הברז. -רגע, רק רגע.
‫תחזור ימינה.
‫דלת הארון, תתקרב. ‫-אתה מריח משהו, בוס?
‫אני רוצה לראות תחתיה. ‫-תן לי את הזרועות, אחי.
‫יופי.
‫בעדינות, זה עלול להתפרק. ‫-בסדר.
‫קדימה, קדימה, תהפוך אותה.
‫תמשיך, קדימה, קדימה.
‫טוב, זרוק אותה.
‫מותק, מותק, ‫אתה רואה את זה, בוס?
‫זה יום המשכורת, חבר'ה.
‫עשינו את זה, בובי. ‫-החזרנו אותה. -כן!
‫מי הכי טוב? ‫מי הכי טוב, מותק?
‫תגיד את זה, תגיד את זה. ‫-אתה, לואיס.
‫בובי, הסיגר שלי. ‫-הנה.
‫טוב, פתח אותה.
‫תן לי ללכת מסביב. ‫רגע, אתה רואה את זה?
‫לעזאזל. ‫-אין יהלום.
‫אתה יודע, בוס, ‫אותו דבר קרה להראלדו,
‫והקריירה שלו ‫מעולם לא התאוששה.
‫כבה את המצלמה.
‫ברוק, השותפים רוצים לדעת ‫איך זה מתקדם.
‫היי, דייב, בארי, היי. ‫זה לא היה בכספת,
‫אבל אל תדאגו בקשר לזה.
‫עדיין יש הרבה מקומות ‫שבהם זה עשוי להיות. בטח.
‫בשברי הרצפה בסוויטה, ‫בחדר של האימא,
‫בכספת של הכלכל בסיפון ג'. ‫-בתיק של ג'ימי הופה.
‫עשרות מקומות נוספים. ‫חבר'ה, תראו,
‫תסמכו עליי, ‫אנחנו קרובים.
‫צריך לעשות תהליך אלימינציה.
‫חכו שנייה.
‫תן לי לראות את זה. ‫-אולי מצאנו משהו, חבר'ה.
‫איפה התמונה של השרשרת? ‫-נתקשר אליכם עוד מעט.
‫אלוהים.
‫"14 באפריל, 1912. ג'.ד."
‫תיפח רוחי.
‫צייד האוצרות, ברוק לוויט, ‫שהתפרסם כשמצא זהב
‫בספינות טבועות בקאריביים... ‫-בסדר, אני כבר מאכילה אותך.
‫בואי. ‫-הפעם הוא החדיר צוללת רוסית
‫לספינה הטבועה המפורסמת מכולן, ‫"טיטאניק".
‫הוא נמצא איתנו ‫בשידור חי באמצעות לוויין
‫מספינת החיפוש "קלדיש" ‫בצפון האוקיינוס האטלנטי.
‫שלום, ברוק. ‫-שלום, טרייסי.
‫מובן שכולם מכירים ‫את הסיפורים על "טיטאניק",
‫את יודעת, את אצילות התזמורת ‫שניגנה עד הסוף וכל זה,
‫אבל אני מתעניין ‫בסיפורים שלא סופרו,
‫הסודות שנעולים עמוק ‫בתוך גוף "טיטאניק",
‫ואנחנו משתמשים ברובוטים
‫כדי להגיע עמוק יותר ‫מכפי שמישהו הגיע אי פעם.
‫משלחת החיפוש שלך עוררה ‫מחלוקת בנוגע לזכויות חילוץ
‫ואפילו בנוגע לאתיקה. ‫רבים מכנים אותך "שודד קברים".
‫אף אחד לא כינה את חילוץ... ‫-מה העניין? -תגבירי, יקירתי.
‫המומחים שלי דואגים לשימור ‫ולרישום נאות של הממצאים.
‫תראי את הציור הזה ‫שמצאנו ממש היום.
‫חתיכת ניר שהייתה מתחת למים ‫במשך 84 שנים,
‫והצוות שלי הצליח ‫לשמר אותה בשלמותה.
‫האם זה היה צריך להישאר ‫בתחתית האוקיינוס לנצח
‫כשאנו יכולים לראות אותו ‫וליהנות ממנו? -תיפח רוחי.
‫ברוק! ‫יש לך שיחה לוויינית.
‫בובי, אנחנו משגרים. אתה רואה ‫את הצוללות שנכנסות למים?
‫סמוך עליי, חבר, ‫שתרצה לענות לשיחה הזאת.
‫כדאי שזה יהיה טוב.
‫חכו. -אתה צריך לדבר בקול רם, ‫היא די זקנה. -יופי.
‫כאן ברוק לוויט, איך אוכל ‫לעזור לך, גברת... -קלברט.
‫רוז קלברט. ‫-גברת קלברט.
‫תהיתי אם מצאת כבר ‫את "לב הים", מר לוויט.
‫אמרתי לך שתרצה לענות ‫לשיחה הזאת.
‫טוב, הצלחת ללכוד ‫את תשומת לבי, רוז.
‫את יכולה לספר לנו מי האישה ‫שמצוירת בציור?
‫כן, האישה שבציור היא אני.
‫היא שקרנית!
‫איזו משוגעת שמחפשת כסף ‫או פרסום, אלוהים יודע למה.
‫כמו הבחורה הרוסייה, אנסטסיה. ‫-הן הגיעו.
‫רוז דה-וויט בוקייטר מתה על ‫"טיטאניק" כשהייתה בת 17, נכון?
‫נכון, אם היא הייתה חיה, ‫היא הייתה בת למעלה ממאה כיום.
‫בת 101 בחודש הבא. ‫-טוב, אז היא שקרנית זקנה מאוד.
‫עשיתי בדיקה על האישה ‫הזאת עד לשנות העשרים,
‫כשעבדה כשחקנית. שחקנית. ‫הנה הרמז הראשון שלך, שרלוק.
‫שמה היה אז רוז דוסון. ‫היא נישאה לבחור בשם קלברט,
‫הם עברו לסידר רפידס ‫והיא ילדה כמה ילדים.
‫קלברט מת, וממה שאני שמעתי, ‫גם סידר רפידס מתה.
‫וכל מי שיודע על היהלום אמור ‫להיות מת או על הספינה הזאת,
‫אבל היא יודעת.
‫יש לה הרבה מזוודות, מה? ‫-מהר, עזור להם.
‫גברת קלברט, אני ברוק לוויט. ‫ברוכה הבאה ל"קלדיש".
‫טוב, בוא נכניס אותה פנימה. ‫-קדימה.
‫היי גברת קלברט. -היי. ‫-ברוכה הבאה ל"קלדיש". -תודה.
‫כן? -החדר שלך בסדר? ‫-כן, נחמד מאוד.
‫פגשת את נכדתי, ליזי? ‫היא מטפלת בי.
‫נפגשנו לפני כמה דקות. ‫זוכרת, סבתא, על הסיפון? -כן.
‫הנה, זה נחמד. אני צריכה ‫את התמונות שלי כשאני נוסעת.
‫אוכל להביא לך משהו? ‫יש משהו שתרצי?
‫כן, אני רוצה לראות את הציור שלי.
‫לואי ה-16 ענד תכשיט מופלא ‫שנקרא "היהלום הכחול של הכתר".
‫הוא נעלם ב-1792.
‫בערך באותה התקופה איבד ‫לואי המסכן הכול מהצוואר ומעלה.
‫התאוריה גורסת ‫שגם היהלום הכחול נחתך,
‫עוצב מחדש בצורת לב ‫והתפרסם כ"לב הים".
‫כיום ערכו יעלה על זה ‫של "יהלום התקווה".
‫זה היה כבד נורא. ‫ענדתי אותו רק פעם אחת.
‫את באמת חושבת שזו את, סבתא?
‫זו אני, יקירה. ‫נכון שהייתי חתיכה?
‫איתרתי אותו ברשומות הביטוח.
‫תביעה ישנה ‫שהוסדרה בתנאי סודיות מוחלטת.
‫את יכולה לספר לי ‫מי היה התובע, רוז?
‫אני משערת שמישהו בשם הוקלי. ‫-נייתן הוקלי, נכון.
‫איל הפלדה של פיטסבורג.
‫התביעה הייתה לשרשרת יהלום ‫שבנו, קאלודון, קנה לארוסתו,
‫כלומר, לך, ‫שבוע לפני שהפליג על "טיטאניק".
‫היא הוגשה מיד אחרי הטביעה, ‫אז היהלום בטח שקע עם הספינה.
‫את רואה את התאריך? ‫-ה-14 באפריל, 1912.
‫מה שאומר ‫שאם סבתך דוברת אמת,
‫היא ענדה את היהלום ‫ביום ש"טיטאניק" טבעה.
‫וזה הופך אותך ‫לחברתי הטובה ביותר החדשה.
‫אלה אחדים מהחפצים ‫שחילצנו מהחדר שלך.
‫זה היה שלי.
‫כמה נפלא.
‫זה נראה בדיוק כפי שזה היה ‫בפעם האחרונה שראיתי את זה.
‫הבבואה שלי השתנתה קצת.
‫את מוכנה לחזור ל"טיטאניק"?
‫טוב, הנה. היא פוגעת בקרחון ‫בדופן הימנית, נכון?
‫והיא נחבטת, ‫מנקבת חורים כמו קוד מורס,
‫לאורך הצד, ‫מתחת לקו המים.
‫ואז התאים הקדמיים ‫מתחילים להתמלא במים.
‫כשהמים עולים, הם נשפכים ‫מעל המחיצות האטומות למים,
‫שלרוע המזל לא הגיעו ‫גבוה יותר מסיפון ה',
‫אז כשחרטום הספינה שוקע מטה, ‫הירכתיים עולים מעלה,
‫לאט בתחילה, ‫ואז מהר יותר ויותר,
‫עד שלבסוף כל האחוריים שלה ‫הזדקרו באוויר,
‫ואלה אחוריים נכבדים, ‫מדובר ב-20, 30 אלף טונות.
‫גוף הספינה לא מתוכנן להתמודד ‫עם לחץ כזה, אז מה קרה?
‫היא נבקעת לשניים, ‫עד לשדרית,
‫ירכתי הספינה נופלים ישר, ‫ואז כשהחרטום שוקע,
‫הוא מושך את הירכתיים ‫בצורה אנכית ולבסוף ניתק.
‫הירכתיים עוד צפים שם ‫כמו פקק במשך מספר דקות,
‫מוצפים ולבסוף צוללים במים ‫בערך ב-2:20 לפנות בוקר,
‫שעתיים וארבעים דקות ‫לאחר ההתנגשות.
‫החרטום נסחף ‫ונוחת במרחק של כ-800 מטרים
‫במהירות של 20, 30 קשר ‫כשהוא פוגע בקרקעית האוקיינוס.
‫מגניב, מה? -תודה לך על הניתוח ‫המדעי המעניין, מר בודין.
‫אך מובן שהחוויה עצמה ‫הייתה שונה מעט.
‫את מוכנה לחלוק אותה עימנו?
‫אקח אותה לנוח. -לא... ‫-בואי, סבתא. -לא!
‫תן לי את הרשמקול.
‫ספרי לנו, רוז.
‫עברו 84 שנים. -זה בסדר, ‫פשוט תנסי להיזכר בכל דבר,
‫כל דבר שהוא. -אתה רוצה ‫לשמוע או לא, מר לוויט?
‫עברו 84 שנים,
‫וריח הצבע הטרי עדיין באפי.
‫כלי החרסינה היו חדשים לחלוטין.
‫עדיין לא ישנו על הסדינים.
‫ל"טיטאניק" קראו ‫"ספינת החלומות",
‫וזה מה שהיא הייתה. ‫היא באמת הייתה.
‫תמשיך, ימינה, ימינה.
‫נוסעי המחלקה השלישית, ‫לכאן בבקשה, לתור הזה.
‫סירה גדולה, מה? ‫-אבא, זו ספינה. -נכון.
‫אני לא מבינה על מה כל המהומה.
‫היא לא נראית גדולה יותר ‫מה"מאוריטניה".
‫את יכולה להיות אדישה לדברים ‫מסוימים, רוז, אבל לא ל"טיטאניק".
‫היא ארוכה ב-30 מטרים ‫מה"מאוריטניה"
‫ומפוארת פי כמה. ‫קשה להרשים את בתך, רות.
‫אז זו הספינה שאינה יכולה לטבוע. ‫-אכן כך.
‫אלוהים בעצמו לא יוכל להטביע ‫את הספינה הזאת. -אדוני? -מה?
‫תצטרך להפקיד את מזוודותיך ‫במסוף הראשי.
‫משם, אדוני. ‫-אני סומך עליך, אישי הטוב.
‫הובל בטובך את אנשיי. ‫-כן, אדוני. בעונג, אדוני.
‫אם אוכל לעשות כל דבר שהוא... ‫-כן, נכון.
‫כל הארגזים מהמכונית שם, ‫12 מכאן ואת הכספת,
‫לטרקלין הסוויטות ‫ב'-52, 54, 56.
‫גבירותיי, כדאי שנזדרז. ‫בואו.
‫המעיל שלי? ‫-אצלי, גברתי.
‫כל נוסעי המחלקה השלישית, ‫עמדו בתור לבדיקה בריאותית.
‫ברוכה הבאה, גברתי. ‫-ברוכים הבאים ל"טיטאניק".
‫זו הייתה ספינת החלומות ‫לכל השאר.
‫בשבילי זו הייתה ספינת עבדים,
‫שמחזירה אותי לאמריקה ‫בשלשלאות.
‫כלפי חוץ, הייתי כל מה שנערה ‫הגונה צריכה להיות.
‫בתוכי, צרחתי.
‫ג'ק, אתה משוגע. ‫המרת בכל מה שיש לנו.
‫כשאין לך שום דבר, ‫אין לך מה להפסיד.
‫אידיוט, אני לא מאמין ‫שהמרת בכרטיסים שלנו.
‫סוון? ‫-תחלק לי.
‫"מחלקה שלישית"
‫הגיע רגע האמת. ‫חייו של מישהו עומדים להשתנות.
‫פבריציו?
‫שום דבר? ‫-שום דבר. -אולאף?
‫שום דבר. ‫סוון?
‫שני זוגות.
‫אני מצטער, פבריציו. ‫-מה מצטער? בן זונה!
‫המרת בכל הכסף שלנו!
‫אני מצטער שלא תראה ‫את אימא שלך הרבה זמן,
‫כי אנחנו נוסעים לאמריקה!
‫פול האוס, חבר'ה! ‫-לא...
‫אלוהים, תודה.
‫בוא! ‫-בן זונה!
‫אני חוזר הביתה.
‫אני נוסע לאמריקה. ‫-לא, חבר.
‫"טיטאניק" נוסעת לאמריקה ‫בעוד חמש דקות.
‫לעזאזל, בוא. ‫בוא, הנה.
‫אנחנו נוסעים על רמה עכשיו! ‫זוג בחורים עשירים רגילים.
‫אנחנו ממש בני מלוכה, חבר. ‫-זה הייעוד שלי.
‫כמו שאמרתי לך, אני נוסע ‫לאמריקה כדי להיות מיליונר.
‫אתה משוגע. ‫-אולי, אבל יש לי כרטיסים.
‫קדימה, חשבתי שאתה זריז.
‫חכו! חכו! ‫אנחנו נוסעים! אנחנו נוסעים!
‫עברתם את התור של הבדיקות? ‫-ברור.
‫בכל אופן, אין לנו כינים. ‫אנחנו אמריקנים. שנינו.
‫בסדר, עלו.
‫אין מזל כמו שלנו בעולם, ‫אתה יודע את זה?
‫להתראות!
‫אתה מכיר מישהו? ‫-ברור שלא, אבל זה לא העניין.
‫להתראות! ‫אני אתגעגע אליכם!
‫להתראות! -להתראות! ‫לא אשכח אתכם לעולם!
‫בוא איתי, חמוד, מכאן.
‫ג'י-60, ג'י-60. ‫סליחה, גברתי.
‫ג'י-60.
‫הנה, כאן.
‫היי, מה שלומך? ‫ג'ק. נעים להכיר אותך.
‫ג'ק דוסון, נעים להכיר אתכם. ‫מה נשמע?
‫מי אמר ‫שאתה ישן במיטה העליונה?
‫איפה סוון?
‫זה סיפון הטיילת הפרטי שלך, ‫אדוני. האם תזדקק למשהו?
‫סלח לי.
‫זה? ‫-לא.
‫היו עליו הרבה פרצופים. ‫זה.
‫תרצי שאוציא את כולם, עלמתי? ‫-כן, צריך קצת צבע בחדר הזה.
‫שים את זה שם, ‫בארון הבגדים.
‫אלוהים, לא שוב ציורי המריחות ‫האלה. זה ממש היה בזבוז כסף.
‫ההבדל בין הטעם של קאל לשלי ‫באמנות הוא שלי יש טעם.
‫הם מקסימים. ‫כמו להימצא בתוך חלום או משהו.
‫יש בהם אמת, אך לא היגיון. ‫-מה שם האמן? -פיקאסו משהו.
‫"פיקאסו משהו". ‫הוא לא יגיע לכלום. תסמכי עליי.
‫נשים את דגה בחדר השינה. ‫-לפחות הם היו זולים.
‫שים את זה בארון.
‫בשרבורג עלתה לספינה ‫אישה בשם מרגרט בראון,
‫אבל כולנו קראנו לה מולי.
‫ההיסטוריה תקרא לה ‫"מולי בראון שלא ניתן להטביע".
‫לא התכוונתי להמתין לך ‫כל היום, חבוב.
‫הנה, אתה חושב שתסתדר? ‫-כן, גברתי.
‫בעלה מצא זהב במערב,
‫והיא הייתה מה שאימא כינתה ‫"כסף חדש".
‫למחרת שטנו מערבה ‫לאורך חופי אירלנד,
‫כשלפנינו רק האוקיינוס.
‫תוציא אותה לים, מר מרדוק.
‫בוא נמתח את רגליה. ‫-כן, אדוני.
‫במלוא הקיטור, מר מודי. ‫-בסדר, אדוני.
‫במלוא הקיטור. ‫-במלוא הקיטור קדימה.
‫תתחילו לזוז, ‫אנחנו שטים במלוא הקיטור.
‫מהירות 21 קשר, אדוני.
‫היי, תראה, תראה!
‫אתה רואה?
‫הנה עוד אחד, רואה אותו?
‫תראה את זה! ‫תראה איך הוא קופץ!
‫אני כבר רואה את פסל החירות! ‫בקטן כמובן...
‫אני מלך העולם!
‫היא כלי התעבורה הגדול ביותר ‫שיצר האדם בכל הזמנים,
‫ובונה הספינות המומחה שלנו, ‫מר אנדרוז,
‫עיצב אותה מהמסד ועד הטפחות.
‫אני אולי עיצבתי אותה, ‫אבל הרעיון היה של מר איסמיי.
‫הוא דמיין ספינת קיטור ‫כה גדולה וכה מפוארת,
‫שלעולם לא יפקפקו בעליונותה. ‫-והנה היא.
‫הפכה למציאות בזכות כוח הרצון. ‫-נכון, נכון.
‫מה תרצה לארוחת הצהריים, אדוני? ‫-סלמון. -כן, אדוני.
‫את יודעת שזה למורת רוחי, רוז.
‫היא יודעת.
‫ואתה, אדוני? -שנינו נזמין את ‫הכבש, נא, עם מעט רוטב מנתה.
‫את אוהבת כבש, נכון, מתוקונת? ‫-נקניקייה. -כן, גברתי.
‫אתה מתכוון גם לחתוך בשבילה ‫את הבשר, קאל?
‫מי הגה את השם "טיטאניק"? ‫אתה, ברוס? -כן למעשה.
‫רציתי להעביר תחושת גודל, ‫וגודל משמעו יציבות, פאר
‫ומעל הכול, עצמה. ‫שמעת על ד"ר פרויד, מר איסמיי?
‫רעיונותיו בנוגע לעיסוק הגברי ‫בגודל עשויים לעניין אותך.
‫מה קרה לך? ‫-סלחו לי.
‫אני מתנצלת. ‫-יש לה אופי, קאל.
‫אני מקווה שאתה מסוגל ‫להתמודד איתה.
‫כדאי שאתחיל לשים לב ‫לחומר הקריאה שלה מעתה והלאה,
‫נכון, גברת בראון? ‫-פרויד? מי הוא, אחד הנוסעים?
‫זה מוט אדיר שעובר במרכז ‫הספינה. הוא ידוע כמדחף.
‫זה מה שגורם לגלים, מבין? ‫גורם להם להסתחרר.
‫הספינה הזו נחמדה, מה? ‫-כן, זו ספינה אירית.
‫לא אנגלית? ‫-לא, היא נבנתה באירלנד.
‫15 אלף אירים בנו אותה. ‫איתנה כמו סלע.
‫ידיים איריות גדולות. ‫זה אופייני...
‫כלבי המחלקה הראשונה ‫באים הנה לחרבן.
‫כדי שנדע מה מקומנו בחברה. ‫-כאילו אנחנו יכולים לשכוח.
‫אני טומי ריאן. ‫-ג'ק דוסון.
‫שלום. ‫-פבריציו. -היי.
‫אתה מרוויח כסף מהציורים שלך?
‫אין סיכוי, בחור.
‫יעופו לך מלאכים מהתחת ‫לפני שתתקרב אליה.
‫אכפת לך? ‫-אני מקווה שאת גאה בעצמך.
‫ראיתי את כל חיי ‫כאילו כבר חייתי אותם.
‫תהלוכה אין סופית של נשפים ‫ומסיבות, יאכטות ומשחקי פולו.
‫תמיד אותם אנשים צרי אופקים, ‫אותם פטפוטי סרק.
‫הרגשתי כאילו אני עומדת ‫על קצה צוק
‫מבלי שיהיה מישהו ‫שימשוך אותי אחורנית,
‫בלי שיהיה מישהו שאכפת לו, ‫או שאפילו יבחין.
‫אל תעשי את זה.
‫תתרחק! ‫אל תתקרב יותר!
‫נו, תני לי את ידך. ‫אני אמשוך אותך חזרה. -לא.
‫תישאר במקומך. ‫אני מתכוונת לזה.
‫אני אעזוב.
‫לא נכון.
‫למה אתה מתכוון שלא?
‫אל תתיימר להגיד לי מה אעשה ‫או לא. אתה לא מכיר אותי.
‫היית עושה את זה כבר. ‫-אתה מסיח את דעתי. לך מכאן!
‫אני לא יכול, ‫אני מעורב כבר.
‫אם תעזבי, ‫אצטרך לקפוץ אחרייך.
‫אל תשתטה. ‫אתה תיהרג.
‫אני שחיין טוב. ‫-הנפילה עצמה תהרוג אותך.
‫היא תכאב, אני מסכים.
‫למען האמת, הרבה יותר ‫מטריד אותי שהמים קרים כל כך.
‫עד כמה קרים? -קפואים. ‫אולי כמה מעלות מעל האפס.
‫היית אי פעם בוויסקונסין?
‫מה? -יש שם חורפים קרים מאוד. ‫גדלתי שם, בצ'יפווה פולס.
‫אני זוכר כשהייתי ילד,
‫היינו אני ואבי דגים בקרח ‫על אגם וויסוטה.
‫לדוג בקרח זה כש... ‫-אני יודעת מה זה לדוג בקרח.
‫מצטער.
‫פשוט את נראית כמו בחורה ביתית.
‫בכל אופן, ‫נפלתי דרך חור בקרח ואני אומר לך,
‫מים קפואים, ‫כמו ששם למטה,
‫זה פוגע בך כמו אלפי סכינים ‫שננעצות בגופך.
‫אינך יכולה לנשום, ‫אינך יכולה לחשוב.
‫בכל אופן, ‫לא על שום דבר מלבד הכאב.
‫לכן אינני משתוקק ‫לקפוץ בעקבותייך,
‫אבל כפי שאמרתי, ‫אין לי בררה.
‫אני די מקווה שתחזרי אל מעבר ‫למעקה ותשחררי אותי מזה.
‫אתה משוגע. ‫-זה מה שכולם אומרים, אבל...
‫עם כל הכבוד, גברתי, ‫לא אני זה שתלוי על קצה הספינה.
‫בואי. ‫תני לי את ידך.
‫את לא רוצה לעשות את זה.
‫אני ג'ק דוסון. ‫-אני רוז דה-וויט בוקייטר.
‫אצטרך לבקש ממך לכתוב את זה.
‫בואי.
‫תפסתי אותך! ‫בואי!
‫הצילו! ‫הצילו!
‫בבקשה עזור לי! ‫-תקשיבי לי, תקשיבי לי!
‫אני מחזיק בך, ‫אני לא אעזוב.
‫תמשכי את עצמך למעלה, קדימה.
‫קדימה, כן. ‫את יכולה לעשות את זה.
‫תפסתי אותך.
‫מה זה?
‫תתרחק ואל תזוז!
‫קרא לקצין המשמעת.
‫רוצה ברנדי? ‫-זה לחלוטין לא מקובל.
‫איך העזת להניח ‫את ידיך על ארוסתי?
‫תסתכל עליי, חלאה! ‫-קאל.
‫מה עלה בדעתך? -קאל, תפסיק! ‫-אני צריך לתת לך...
‫זו הייתה תאונה.
‫תאונה? ‫-כן. זה טיפשי בעצם.
‫רכנתי קדימה ומעדתי.
‫רכנתי הרחק קדימה ‫כדי לראות את ה...
‫מדחפים? ‫-את המדחפים, ומעדתי.
‫הייתי נופלת למים ‫אם מר דוסון לא היה מציל אותי
‫וכמעט נופל למים בעצמו.
‫רצית לראות... ‫היא רצתה לראות את המדחפים.
‫כמו שאמרתי, ‫נשים ומכונות אינן מתחברות.
‫כך זה קרה?
‫כן, זה בערך מה שקרה. ‫-אז הבחור גיבור אם כך.
‫יופי, נערי, כל הכבוד.
‫אז הכול כשורה ‫ואפשר לחזור לברנדי.
‫תראי אותך, את בטח קופאת. ‫בואי נכניס אותך פנימה.
‫אולי משהו קטן לנער?
‫בוודאי.
‫מר לאבג'וי, ‫אני חושב שעשרים יספיקו.
‫זה התעריף המקובל ‫להצלת אהובתך?
‫רוז לא מרוצה. ‫מה לעשות? אני יודע.
‫אולי תוכל להצטרף אלינו ‫לארוחת ערב מחר?
‫תבדר אותנו בסיפור הגבורה שלך.
‫בטח, שמרו לי מקום. ‫-יפה, אז סיכמנו.
‫זה יהיה מעניין.
‫אני יכול לבקש סיגריה?
‫כדאי שתקשור את אלה.
‫מעניין שהבחורה הצעירה ‫החליקה בפתאומיות
‫ועדיין היה לך זמן להסיר ‫את המקטורן שלך ואת הנעליים.
‫אני יודע שאת עצובה. ‫אני לא מבין מדוע.
‫התכוונתי לשמור את זה ‫לנשף האירוסים בשבוע הבא,
‫אבל חשבתי שהלילה...
‫חי נפשי.
‫אולי זאת תזכורת לרגשותיי כלפייך.
‫זה...? ‫-יהלום? כן.
‫56 קראט, למען הדיוק.
‫ענד אותו לואי ה-16 ‫והוא כונה "לב הים". -"לב הים".
‫זה מדהים. ‫-זה נועד לבני מלוכה.
‫אנחנו בני מלוכה, רוז.
‫אין דבר שלא אוכל להעניק לך. ‫אין דבר שאמנע ממך,
‫אם את לא תמנעי עצמך ממני.
‫תפתחי בפניי את לבך, רוז.
‫אני לבדי מגיל 15, ‫מאז שהוריי מתו,
‫ואין לי אחים, אחיות או קרובי ‫משפחה באזור זה של הארץ,
‫אז עזבתי ולא חזרתי מאז.
‫את יכולה לקרוא לי ‫עלה נידף ברוח.
‫ובכן, רוז, צעדנו כבר ‫קילומטר וחצי על הסיפון,
‫דיברנו על מזג האוויר הנפלא ‫ועל ילדותי,
‫אבל אני חושב שלא זו הסיבה ‫שבגללה באת לדבר איתי, נכון?
‫מר דוסון, אני... ‫-ג'ק. -ג'ק.
‫רציתי להודות לך על מה שעשית.
‫לא רק על שמשכת אותי בחזרה, ‫אלא על שחיפית עליי.
‫על לא דבר. -תראה, אני מתארת ‫לעצמי מה אתה חושב בוודאי.
‫בחורה עשירה מסכנה, מה היא ‫כבר יודעת על אומללות. -לא.
‫לא, זה לא מה שחשבתי.
‫מה שחשבתי הוא מה כבר יכול ‫היה לקרות לבחורה הזאת
‫עד שתחשוב שאין לה דרך מוצא.
‫ובכן, אני...
‫זה היה הכול, ‫כל עולמי וכל האנשים בחיי.
‫מהלך חיי ששועט קדימה
‫ואין בכוחי לעצור אותו. ‫-אלוהים, תראי את זה.
‫היית צוללת היישר לקרקעית. ‫-500 הזמנות כבר נשלחו.
‫כל שמנה וסולתה של פילדלפיה ‫יהיו שם,
‫וכל הזמן אני מרגישה ‫כניצבת במרכז חדר הומה אדם,
‫זועקת בכל כוחי ‫ואיש אפילו לא מעיף מבט.
‫את אוהבת אותו? ‫-סליחה?
‫האם את אוהבת אותו? ‫-אתה חצוף.
‫אתה לא אמור לשאול אותי את זה.
‫זו שאלה פשוטה. ‫האם את אוהבת את הבחור או לא?
‫זו לא שיחה ראויה. -למה ‫אינך יכולה פשוט לענות לשאלה?
‫זה חסר שחר. ‫איננו מכירים זה את זה
‫ואנחנו לא מנהלים כלל ‫את השיחה הזאת.
‫אתה חצוף, גס רוח ושחצן, ‫ואני הולכת עכשיו.
‫ג'ק, מר דוסון, היה לי לעונג. ‫חיפשתי אותך כדי להודות לך
‫ועתה, משהודיתי לך... ‫-והעלבת אותי.
‫זה הגיע לך. ‫-נכון. -נכון.
‫חשבתי שאת הולכת. ‫-נכון.
‫אתה מעצבן כל כך.
‫רגע. אני לא צריכה ללכת, ‫זה החלק שלי בספינה.
‫לך אתה!
‫נו, נו, נו... ‫מי עכשיו גס רוח?
‫מה זה הדבר הטיפשי הזה ‫שאתה מסתובב איתו?
‫אז אתה אמן או משהו כזה?
‫אלה די מוצלחים.
‫הם טובים מאוד, למעשה.
‫ג'ק, זו עבודה מצוינת. ‫-לא העריכו אותה כל כך בפריז.
‫פריז? אתה באמת מסתובב הרבה, ‫יחסית לעני...
‫זאת אומרת, בן אדם עם אמצעים ‫מוגבלים. -זה בסדר, בחור עני.
‫את יכולה להגיד את זה.
‫נו, נו, נו...
‫ציירת את אלה ממודלים חיים?
‫זה אחד היתרונות של פריז. ‫בחורות רבות מוכנות להתפשט.
‫חיבבת את האישה הזאת. ‫ציירת אותה מספר פעמים.
‫יש לה ידיים יפהפיות, רואה?
‫אני חושבת שהיה לך רומן איתה. ‫-לא, לא, לא.
‫רק עם הידיים שלה. ‫היא הייתה זונה עם רגל אחת.
‫רואה?
‫אבל היה לה חוש הומור בריא.
‫והאישה הזאת...
‫הייתה נוהגת לשבת בבר כל ערב, ‫עונדת את כל התכשיטים שהיו לה,
‫ופשוט מחכה לאהובה האובד. ‫קראנו לה "גברת ביז'ו".
‫רואה? ‫בגדיה אכולי עש.
‫אתה כישרוני, ג'ק. ‫באמת.
‫אתה רואה אנשים. ‫-אני רואה אותך.
‫ו...? ‫-לא היית קופצת.
‫מטרת האוניברסיטה היא למצוא ‫בעל טוב. -רוז כבר מצאה.
‫תראי, הנה מגיעה ‫האישה גסת הרוח הזאת, בראון.
‫מהר, ‫קומו לפני שהיא תתיישב לידינו.
‫שלום, בנות, ‫קיוויתי שאתפוס אתכן לתה מנחה.
‫אנחנו מצטערות מאוד, ‫בדיוק החמצת.
‫הרוזנת ואני בדיוק התכוונו ‫לעלות לנשום אוויר על הסיפון.
‫רעיון נהדר. ‫אני צריכה להתעדכן ברכילות.
‫רוזנת.
‫אז עדיין לא הפעלת ‫את ארבעת הדוודים האחרונים?
‫לא, אין צורך. ‫אנחנו מתקדמים יפה.
‫התקשורת מכירה ‫את גודלה של "טיטאניק".
‫עכשיו אני רוצה ‫שיתרשמו מהמהירות שלה.
‫חייבים לתת להם ‫משהו חדש לכתוב עליו.
‫שיט הבכורה של "טיטאניק" ‫חייב לכבוש כותרות.
‫מר איסמיי, מוטב לא לאמץ ‫את המנועים בתקופת ההרצה.
‫מובן שאני רק נוסע. ‫אשאיר לך להחליט מה עדיף.
‫אבל איזה סיום מפואר יהיה זה ‫לחצייה הראשונה שלך
‫אם נגיע לניו יורק בליל יום שלישי ‫ונפתיע את כולם?
‫נופיע בעיתוני הבוקר?
‫לפרוש באופן מרשים, ‫הא, אי.ג'יי?
‫איש טוב.
‫אחרי זה עבדתי ‫על סירת דיונונים במונטריי,
‫ואז עברתי ללוס אנג'לס ‫למזח בסנטה מוניקה
‫והתחלתי לצייר שם דיוקנאות ‫בעשרה סנט לחתיכה.
‫למה איני יכולה להיות כמוך, ג'ק?
‫פשוט לפנות לעבר האופק ‫מתי שרק יתחשק לי.
‫תגיד שניסע פעם, למזח ההוא, ‫אפילו אם רק נדבר על כך.
‫לא, נעשה את זה. ‫נשתה בירה זולה,
‫נרכב ברכבת ההרים עד שנקיא.
‫ואז נרכב על סוסים בחוף הים, ‫ממש על הגלים.
‫אבל תצטרכי לעשות את זה ‫כבוקר אמיתי,
‫לא ברכיבה על הצד. ‫-אתה מתכוון לרגל בכל צד? -כן.
‫תוכל להראות לי? ‫-בטח, אם תרצי.
‫למד אותי לרכוב כמו גבר. ‫-וללעוס טבק כמו גבר.
‫ולירוק כמו גבר. -לא לימדו אותך ‫את זה בבית הספר לבנות?
‫לא. -אז בואי, אני אראה לך, ‫בואי נעשה את זה.
‫מה? -אני אראה לך איך, בואי. ‫-ג'ק... -בואי, בואי.
‫לא, ג'ק, לא. חכה, ג'ק. ‫-בואי.
‫לא, ג'ק, אני לא יכולה... ‫-בואי כבר.
‫תסתכלי היטב.
‫זה מגעיל. ‫-טוב, תורך.
‫זה היה מעורר רחמים. ‫את צריכה להעלות ליחה לגרון.
‫קחי תנופה. תשתמשי בידיים, ‫קשתי את הצוואר.
‫רואה לאיזה מרחק זה הגיע? ‫טוב, קדימה.
‫זה היה טוב יותר. את חייבת ‫להתאמן על זה. -באמת?
‫צריך להעלות ליחה ‫ולהוסיף לזה נפח, מבינה? צריך...
‫אימא.
‫אני רוצה להציג בפניכן ‫את ג'ק דוסון.
‫לעונג הוא לי, לבטח.
‫האחרות היו אדיבות ‫וסקרניות לגבי הבחור שהציל את חיי.
‫אבל אמי התבוננה בו כמו בחרק,
‫חרק מסוכן שצריך למחוץ ומיד.
‫ג'ק, אתה ודאי גבר מועיל ‫במצבים מסוכנים.
‫למה הם מתעקשים לבשר ‫על ארוחת הערב
‫כמו על הסתערות חיל פרשים?
‫שנלך להתלבש, אימא?
‫נראה אותך בארוחת הערב, ג'ק.
‫בחור? בחור!
‫יש לך שמץ מושג מה אתה עושה? ‫-לא ממש.
‫אתה עומד להיכנס ‫למאורת הנחשים.
‫מה אתה מתכוון ללבוש?
‫תיארתי לעצמי. בוא.
‫צדקתי. אתה ובני כמעט ‫באותה מידה. -ממש קרוב.
‫אתה מבריק כמטבע חדש.
‫ערב טוב, אדוני.
‫הידעת שיש כמה אלפי טונות ‫של פלדת הוקלי בספינה הזאת?
‫באיזה חלק? ‫-בחלק הנכון, כמובן.
‫אז נדע את מי להאשים ‫אם תהיה בעיה. איפה הבת שלי?
‫היא מיד תגיע. ‫הנה הרוזנת.
‫שלום, יקירתי. ‫-ערב טוב, קאל. טוב לראותך.
‫ראיתי את זה פעם בסרט מצויר, ‫ותמיד רציתי לעשות את זה.
‫אראה אותך בארוחת הערב. ‫-יקירי.
‫אתה בוודאי זוכר את מר דוסון. ‫-דוסון?
‫זה מדהים. ‫אתה נראה כמעט כמו ג'נטלמן.
‫כמעט. ‫-ממש מדהים.
‫יקירתי, נפלא לראותך. ‫-איזה שיט נפלא.
‫מטורף. -משוגע לגמרי. ‫-הנה הרוזנת מרוס.
‫וזה ג'ון ג'ייקוב אסטור, ‫האיש העשיר ביותר בספינה.
‫אשתו הקטנה, מדלן, ‫היא בת גילי ו"במצב עדין".
‫אתה רואה איך היא מנסה ‫להסתיר את זה? ממש שערורייה.
‫וזה בנג'מין גוגנהיים והפילגש שלו, ‫מאדאם אובר.
‫גברת גוגנהיים נמצאת בבית ‫עם הילדים, כמובן.
‫והנה סר קוסמו ולוסיל, ‫ליידי דאף-גורדון.
‫היא מעצבת הלבשה תחתונה שובבה ‫בין שלל כישוריה.
‫חביבים מאוד על משפחת המלוכה.
‫איחוליי, הוקלי, היא נהדרת. ‫-תודה לך.
‫תלווה גברת לארוחת הערב? ‫-בהחלט.
‫מתוקונת? מתוקונת. ‫-קלי קלות, הא, ג'ק?
‫תזכור, הם אוהבים כסף, ‫אז תעמיד פנים שיש לך מכרה זהב
‫והתקבלת למועדון.
‫היי, אסטור. ‫-שלום, מולי. טוב לראותך.
‫ג'יי.ג'יי, מדלן, ‫אני רוצה שתכירו את ג'ק דוסון.
‫מה שלומך? ‫-נעים מאוד.
‫ובכן, ג'ק, אתה נצר ‫למשפחת דוסון מבוסטון?
‫לא, למשפחת דוסון מצ'יפווה פולס, ‫למעשה. -אה, כן.
‫הוא ודאי היה מתוח, ‫אבל הפגין ביטחון.
‫הם הניחו שהוא אחד משלהם. ‫יורש הון רכבות, אולי.
‫"כסף חדש" בעליל, ‫אבל עדיין חבר מועדון.
‫על אימא תמיד אפשר היה לסמוך, ‫כמובן.
‫ספר לנו על התנאים ‫במחלקה הזולה, מר דוסון.
‫שמעתי שהם לא רעים בספינה הזו.
‫הטובים ביותר שראיתי, גברתי, ‫כמעט אין עכברושים.
‫מר דוסון מצטרף אלינו ‫מהמחלקה השלישית.
‫הוא עזר קצת לארוסתי אמש.
‫מסתבר שמר דוסון ‫הוא אמן מחונן.
‫ברוב טובו הראה לי ‫קצת מעבודותיו היום.
‫לרוז ולי יש חילוקי דעות קלים ‫בנוגע להגדרת אמנות יפה.
‫מבלי לפקפק בעבודתך, אדוני.
‫אולי היא שלי על הניר, ‫אבל בעיני אלוהים
‫היא שייכת לתומאס אנדרוז. ‫-כל אלה בשבילי?
‫תתחיל מבחוץ ותתקדם פנימה.
‫הוא מכיר כל מסמר כאן, ‫נכון, תומאס? -נכון.
‫הספינה שלך מעוררת השתאות, ‫מר אנדרוז, באמת. -תודה, רוז.
‫איך אתה רוצה את הקוויאר שלך, ‫אדוני?
‫בלי קוויאר, תודה. ‫אף פעם לא אהבתי את זה.
‫ואיפה אתה גר בדיוק, ‫מר דוסון?
‫כרגע כתובתי היא ספינת הקיטור ‫המלכותית "טיטאניק".
‫לאחר מכן אני נתון לחסדי האל. ‫-ומניין לך האמצעים לנסוע?
‫אני עובד בדרכי ממקום למקום. ‫ספינות משא וכדומה.
‫אבל זכיתי בכרטיס ל"טיטאניק" ‫במשחק פוקר מוצלח.
‫שיחק לי מזלי.
‫כל החיים הם משחק מזל.
‫גבר אמיתי יוצר את מזלו בעצמו, ‫ארצ'י. נכון, דוסון?
‫והקיום חסר ‫השורשים הזה קוסם לך?
‫ובכן, כן גברתי.
‫זאת אומרת, יש לי כל מה ‫שאני צריך כאן איתי.
‫יש לי האוויר בריאותיי ‫וכמה דפי נייר חלקים.
‫אני אוהב להתעורר בבוקר ‫בלי לדעת מה יקרה,
‫את מי אפגוש ‫או איפה אסיים את היום.
‫לפני כמה לילות ישנתי תחת גשר ‫ועכשיו הנה אני,
‫על הספינה המפוארת בעולם,
‫שותה שמפניה ‫עם אנשים טובים כמוכם.
‫אקח עוד קצת מזה.
‫אני חושב שהחיים הם מתנה, ‫ואני לא מתכוון לבזבז אותם.
‫אי אפשר לדעת ‫איזו יד תקבל בפעם הבאה.
‫אתה לומד לקבל ‫את מה שהחיים מציעים לך.
‫בבקשה, קאל.
‫לנצל כל יום. ‫-יפה אמרת, ג'ק.
‫נכון, נכון. ‫-לנצל כל יום.
‫לנצל כל יום. ‫-בראבו.
‫...אבל למר בראון לא היה מושג ‫שהחבאתי את הכסף בתנור.
‫אז הוא חזר הביתה שיכור כחזיר ‫והבעיר אש. -אני לא מאמין.
‫עכשיו הם ישתו ברנדי ‫בחדר העישון.
‫תצטרפו אליי לברנדי, רבותיי? ‫-איזה רעיון נהדר.
‫עכשיו הם פורשים לתוך ענן עשן
‫ומברכים זה את זה על כך ‫שהם אדוני העולם.
‫גבירותיי, ‫תודה לכן על העונג שבחברתכן.
‫רוז, שאלווה אותך בחזרה לתא? ‫-לא, אשאר כאן.
‫בבקשה, מולי. ‫-תצטרף אלינו, דוסון?
‫הרי לא תרצה להישאר כאן ‫עם הנשים.
‫לא, תודה, עליי לחזור. ‫-זה בטח לטובה.
‫נדבר רק על עסקים ופוליטיקה, ‫זה לא יעניין אותך.
‫אבל דוסון, יפה שבאת.
‫ג'ק, אתה חייב ללכת?
‫הגיע זמני ללכת לחתור ‫עם שאר העבדים.
‫לילה טוב, רוז.
‫"נצלי את היום. ‫תפגשי אותי ליד השעון."
‫רוצה ללכת למסיבה אמיתית?
‫זה בסדר אם אשים את היד כאן?
‫את מדברת שבדית? ‫-מה?
‫את מדברת שבדית? ‫-אני לא מבינה אותך.
‫היי, בראבו! בראבו! פנטסטי. ‫-תודה.
‫אני ארקוד איתה עכשיו, בסדר? ‫בואי. -מה?
‫בואי, בואי איתי. ‫-ג'ק, חכה.
‫אני לא יכולה לעשות את זה. ‫-נצטרך להתקרב קצת, ככה.
‫את עדיין הבחורה החביבה עליי, ‫קורה.
‫אני לא מכירה את הצעדים. ‫-גם אני לא, פשוט תשתלבי.
‫אל תחשבי.
‫חכה, ג'ק, ג'ק! ‫חכה, ג'ק!
‫מה? חכה.
‫ג'ק, לא.
‫...מלבד חוק שרמן, ‫כך יטענו עורכי הדין שלי.
‫זה מה שרוקפלר אמר, אבל בית ‫המשפט העליון לא מקבל את זה.
‫קדימה, טומי.
‫מה?
‫אתה חושב שבחורה מהמחלקה ‫הראשונה לא יודעת לשתות?
‫עוף מפה.
‫את בסדר?
‫אני בסדר. ‫-שתיים משלוש.
‫אז אתם חושבים ‫שאתם גברים גדולים וקשוחים?
‫בואו נראה אתכם עושים את זה.
‫תחזיק את זה בשבילי, ג'ק. ‫תרים למעלה.
‫אלוהים אדירים. ‫-את בסדר?
‫לא עשיתי את זה כבר שנים.
‫קפה, אדוני?
‫קיוויתי שתבואי אליי אמש. ‫-הייתי עייפה.
‫הפעילות שלך בסיפון התחתון ‫הייתה מתישה, ללא ספק.
‫אני מבינה ששלחת את המשרת ‫הקברן שלך כדי לעקוב אחריי.
‫כמה טיפוסי. -לא תתנהגי כך שנית, ‫רוז, את מבינה?
‫איני מנהל עבודה באחד ‫המפעלים שלך שמציית לפקודותיך.
‫אני ארוסתך.
‫ארוסתי? ארוסתי?! ‫נכון! ואשתי...!
‫ואשתי בפועל, אם לא רשמית עדיין, ‫אז תכבדי אותי!
‫תכבדי אותי כפי שאישה נדרשת ‫לכבד את בעלה.
‫כי אני לא מוכן שתשטי בי!
‫האם זה לא ברור לך באופן כלשהו? ‫-לא.
‫יפה. ‫סלחי לי.
‫מיס רוז.
‫הייתה לנו תאונה קלה. ‫-זה בסדר, מיס רוז, זה בסדר.
‫אני מצטערת, טרודי. ‫-זה בסדר.
‫הרשי לי לעזור לך. ‫-זה בסדר, מיס.
‫זה בסדר, מיס.
‫תה, טרודי. ‫-כן, גברתי.
‫אסור לך לראות את הילד הזה שוב, ‫את מבינה אותי?
‫רוז, אני אוסרת עלייך.
‫חדלי, אימא, אפך ידמם.
‫זה לא משחק. המצב שלנו לא יציב. ‫את יודעת שהכסף נגמר.
‫בוודאי שאני יודעת שהוא נגמר. ‫את מזכירה לי יום יום.
‫אביך השאיר לנו רק חובות ‫המוחבאים מאחורי שם טוב.
‫השם הזה הוא הקלף היחיד ‫שנותר לנו לשחק בו.
‫איני מבינה אותך.
‫זה שידוך טוב עם הוקלי. ‫הוא יבטיח את קיומנו.
‫איך את יכולה להעמיס את זה ‫על כתפיי?
‫למה את אנוכית כל כך? ‫-אני אנוכית?
‫את רוצה לראות אותי ‫עובדת כתופרת?
‫זה מה שאת רוצה?
‫לראות את חפצינו המובחרים ‫נמכרים במכירה פומבית?
‫את זיכרונותינו נפוצים לכל עבר?
‫זה כל כך לא הוגן. ‫-מובן שזה לא הוגן.
‫אנחנו נשים.
‫בחירותינו אף פעם אינן פשוטות.
‫"...הגן עליהם בידך המנחה ‫מכל סכנה שעל פני היבשה,
‫"הרוח ששלח האב ‫כדי להפיצה ברקיע,
‫"רוח גן עדן בכוחך ‫הושיעי מעיט טורף,
‫"שמרי עליהם..."
‫שלום, מר אנדרוז. ‫-שלום, ג'ק.
‫אדוני. -אני רק צריך לדבר ‫עם מישהי לרגע. -אדוני.
‫אתה לא אמור להיות כאן. ‫-אני רק צריך לדבר עם מישהי.
‫הייתי כאן אתמול, אינך זוכר אותי? ‫-אני חושש שלא.
‫עכשיו תצטרך לחזור על עקביך. ‫-הוא יגיד לך.
‫אני רק צריך לדבר... ‫-מר הוקלי וגברת דה-וויט בוקייטר
‫עדיין מוקירים את עזרתך.
‫הם ביקשו ממני להעניק לך ‫את זה כהכרת תודה.
‫אני לא רוצה את הכסף שלכם, ‫בבקשה, אני רק רוצה...
‫וגם להזכיר לך כי ברשותך ‫כרטיס למחלקה השלישית
‫וכי נוכחותך כאן אינה הולמת יותר.
‫בבקשה, אני רק רוצה לדבר ‫עם רוז לשנייה אחת, בסדר?
‫רבותיי, אנא דאגו שמר דוסון ‫יחזור למקומו הראוי
‫ושיישאר שם.
‫כן, אדוני. ‫-בוא, אתה.
‫"...הקשב לנו בעת תפילה, ‫למפליגים בסכנה."
‫ולמה יש שני הגאים? ‫-זה לשימוש רק בקרבת החוף.
‫סליחה, אדוני, עוד התראת קרח. ‫הפעם מ"נורדאם".
‫תודה, ספארקס.
‫אל דאגה, ‫זה רגיל בעונה זו של השנה.
‫למעשה, אנחנו מאיצים. הוריתי ‫שידליקו את הדוודים האחרונים.
‫לפף את זה חזק כפי שהראיתי לך. ‫כן, ככה. עכשיו שחרר.
‫זה טוב, לא? ‫-כן, מצוין, בני.
‫מר אנדרוז, סלח לי.
‫חישבתי בראשי,
‫וכשמכפילים את מספר ‫סירות ההצלה בתפוסה שציינת,
‫סלח לי, אבל נראה ‫כי אין די לכל הנוסעים.
‫כמחצית, למען האמת. ‫רוז, את לא מחמיצה דבר, מה?
‫למעשה, הוספתי מנופים חדישים
‫שיכולים לשאת שורה נוספת ‫של סירות בפנים,
‫אבל היו שחשבו ‫כי הסיפון ייראה עמוס מדי,
‫אז דחו את הצעתי.
‫זה בזבוז של מרחב על הסיפון ‫בספינה שלא יכולה לטבוע.
‫שני בשלווה, רוז הצעירה.
‫בניתי לך ספינה טובה, ‫חזקה ואיתנה.
‫לא תזדקקי לסירת הצלה. ‫המשיכו לכיוון הירכתיים.
‫התחנה הבאה היא חדר המנועים. ‫-בואי איתי.
‫ג'ק, זה בלתי אפשרי. ‫אני לא יכולה להיפגש איתך.
‫אני צריך לדבר איתך. ‫-לא, ג'ק. לא.
‫ג'ק, אני מאורסת. ‫אני מתחתנת עם קאל.
‫אני אוהבת את קאל.
‫רוז, את לא בחורה קלילה. ‫את אפילו מפונקת.
‫אבל בתוך תוכך, את הבחורה, ‫האישה המדהימה והנפלאה ביותר
‫שאי פעם הכרתי ו... -ג'ק. ‫-תני לי לנסות להגיד את זה.
‫את מדהי...
‫אני לא אידיוט. ‫אני מכיר את דרכי העולם.
‫יש לי עשרה דולר בכיסי, ‫אין לי מה להציע לך
‫ואני יודע את זה. ‫אני מבין.
‫אבל אני מעורב מדי עכשיו.
‫אם את קופצת, ‫אני קופץ, זוכרת?
‫אני לא יכול ללכת בלי לדעת ‫שתהיי בסדר.
‫זה כל רצוני. ‫-ובכן, אני בסדר.
‫אהיה בסדר. באמת. ‫-באמת?
‫אני לא חושב כך.
‫הם לכדו אותך, רוז, ‫ואת תמותי אם לא תצאי לחופשי.
‫אולי לא מיד כי את חזקה,
‫אבל במוקדם או במאוחר, ‫הלהט הזה שאני אוהב בך, רוז,
‫הלהט ידעך.
‫זה לא התפקיד שלך ‫להציל אותי, ג'ק.
‫את צודקת.
‫רק את יכולה לעשות זאת.
‫אני חוזרת. ‫הנח לי.
‫ספרי ללוסיל על האסון ‫שהיה לך עם ההזמנות.
‫נאלצנו לשלוח את ‫ההזמנות פעמיים. -אלליי.
‫ושמלות השושבינות הנוראיות.
‫הרשו לי לספר לכן ‫איזו הרפתקה זו הייתה.
‫רוז החליטה ‫שהיא רוצה גון לבנדר
‫והיא יודעת ‫שאני מתעבת את הצבע,
‫אז היא עשתה זאת ‫רק כדי להרגיז אותי.
‫לו היית באה אליי מוקדם יותר.
‫רות ראתה את עיצוביי ‫ב"לה מוד אילוסטרה".
‫הם יועדו לבגדי הכלה ‫לבת הדוכסית ממרלבורו.
‫הם היו די יפים, ‫אבל אני חושבת שתסכימי, יקירתי,
‫שביחד שיפרנו את הטעון שיפור.
‫שלום, ג'ק.
‫חזרתי בי.
‫אמרו לי שאולי אתה כאן...
‫תני לי את ידך.
‫עכשיו עצמי עיניים.
‫קדימה.
‫עלי למעלה.
‫אחזי במעקה.
‫עצמי עיניים, אל תציצי. ‫-אני לא מציצה.
‫עכשיו עלי על המעקה.
‫תחזיקי, תחזיקי.
‫אל תפקחי עיניים. ‫את בוטחת בי?
‫אני בוטחת בך.
‫טוב, פקחי את עינייך.
‫אני עפה, ג'ק.
‫"בואי, ג'וזפין, במכונת התעופה שלי ‫שעולה מעלה מעלה..."
‫זו הייתה הפעם האחרונה ‫שבה ראתה "טיטאניק" אור יום.
‫אז הגענו לשעת בין הערביים ‫בליל הטביעה.
‫נותרו עוד שש שעות. ‫-לא ייאמן.
‫סמית עומד שם ומחזיק את התראת ‫הקרחון בידיו המזוינות,
‫סלחי לי, בידיו, ‫והוא מורה להגביר מהירות.
‫26 שנות ניסיון פועלות לרעתו.
‫הוא מניח שאם יהיה קרחון גדול ‫דיו כדי להטביע את הספינה
‫הם יספיקו להבחין בו ‫מבעוד מועד.
‫אבל הספינה גדולה מדי, ‫והגה הכיוון קטן מדי.
‫היא לא פונה בצורה מדויקת. ‫כל הידע שלו מוטעה.
‫זה בסדר, אני מבטיחה לך. ‫זה חדר ההסבה.
‫האור הזה יספיק? ‫-מה?
‫אמנים לא צריכים תאורה טובה? ‫-זה נכון,
‫אבל אני לא רגיל לעבוד ‫בתנאים נוראים כאלה.
‫מונה.
‫אתה מכיר את עבודתו? ‫-כמובן.
‫תראי את השימוש שלו בצבע כאן. ‫נכון שהוא נפלא?
‫נכון, זה מדהים.
‫קאל מתעקש לסחוב ‫את הדבר המחריד הזה לכל מקום.
‫אנו אמורים לצפות לבואו בקרוב?
‫לא כל עוד יהיו סיגרים וברנדי.
‫זה נחמד. מה זה, אבן ספיר? ‫-יהלום. יהלום נדיר מאוד.
‫ג'ק, אני רוצה שתצייר אותי ‫כמו אחת הנערות הצרפתיות שלך,
‫כשאני עונדת את זה. ‫-בסדר.
‫כשאני עונדת רק את זה.
‫הדבר האחרון שאני צריכה ‫זה עוד ציור שלי כבובת חרסינה.
‫כלקוחה שמשלמת
‫אני מצפה לקבל את מבוקשי.
‫שם... ‫על המיטה, על הספה.
‫בואי, תשכבי.
‫כן, ככה. ‫-תגיד לי מתי זה נראה בסדר.
‫שימי את היד שוב כפי שהייתה.
‫כן.
‫תרימי את היד השנייה למעלה, ‫שימי אותה ליד פנייך.
‫כן.
‫תרכיני את הראש.
‫הביטי אליי, תתמקדי בי.
‫תנסי לשבת ללא תנועה.
‫רציני כל כך.
‫אני חושבת שאתה מסמיק, ‫אדוני האמן הדגול.
‫אני לא יכולה לדמיין ‫את מר מונה מסמיק.
‫הוא מצייר נופים.
‫הרפי את פנייך. ‫-מצטערת. -לא לצחוק.
‫לבי הלם בחזקה כל הזמן.
‫זה היה הרגע הארוטי ביותר בחיי,
‫לפחות עד אותו הרגע.
‫אז מה קרה אחר כך?
‫אתה מתכוון, ‫האם עשינו את זה?
‫צר לי לאכזב אותך, מר בודין. ‫ג'ק היה מקצועי מאוד.
‫תודה.
‫מה את עושה? -אתה מוכן להחזיר ‫את זה בכספת בעבורי?
‫רבותיי, סלחו לי.
‫איש מהמלצרים לא ראה אותה.
‫זה מגוחך, זו ספינה.
‫יש מספר מוגבל של מקומות ‫שבהם היא עשויה להימצא.
‫לאבג'וי, מצא אותה.
‫בהיר. ‫-כן.
‫אני לא חושב שאי פעם ראיתי ‫ים כה רוגע. -כמו בריכה.
‫אין אפילו משב רוח.
‫זה יקשה לראות את הקרחונים, ‫כשהמים לא מתנפצים בבסיסם.
‫אני הולך. המשך באותה המהירות ‫ובאותו הכיוון, מר לייטולר.
‫כן, אדוני.
‫נהיה קר. ‫את נראית נחמד. -מיס רוז?
‫הציורים שלי.
‫בוא, ג'ק!
‫לא, חכו, חכו! ‫-חכו, חכו!
‫קדימה, תוריד אותנו למטה. מהר! ‫-זה למעלה! -למטה!
‫מהר! ‫-מהר!
‫סליחה.
‫זה בסדר, אדוני.
‫קשוח יחסית למשרת, ‫הבחור הזה.
‫נראה יותר כמו שוטר. ‫-אני חושבת שהוא היה שוטר.
‫לעזאזל. ‫-לך!
‫בואי!
‫לא, לכאן! ‫-מהר!
‫מה עכשיו? ‫-מה?
‫עוד פחם למספר אחת, חבר.
‫מה אתם עושים כאן? ‫אתם לא אמורים להיות כאן.
‫זה עלול להיות מסוכן.
‫המשיכו. אל תתייחסו אלינו. ‫אתם עושים עבודה מצוינת.
‫המשיכו כך.
‫תראי מה יש לנו כאן.
‫תודה לך.
‫לאן, גברתי?
‫לכוכבים.
‫את מתוחה?
‫לא.
‫הנח את ידיך עליי, ג'ק.
‫בחיי, קר נורא.
‫אתה יודע, אני יכול להריח קרח. ‫כשהוא קרוב.
‫שטויות. ‫-אני יכול, בסדר?
‫מצאת את המשקפות לתצפית?
‫לא ראיתי אותן ‫מאז סאותהמפטון.
‫אני יוצא לסיבוב. ‫להת'.
‫אתה רועד.
‫אל תדאגי, ‫אני אהיה בסדר.
‫הם רצו לשם. ‫-נכון.
‫חסר משהו?
‫"יקירי, עכשיו תוכל לנעול ‫את שנינו בכספת. רוז."
‫יש לי רעיון טוב יותר.
‫תפסתי אתכם!
‫ראית את הפרצופים שלהם? ‫ראית?
‫כשהספינה תעגון, ‫ארד איתך.
‫זה טירוף. ‫-נכון, זה לא הגיוני בכלל.
‫לכן אני בוטחת בכך.
‫הנה, תראה את זה.
‫תראה את זה. ‫-להם מעט חם יותר...
‫אם זה מה שצריך כדי להתחמם, ‫אז אני מעדיף שלא, בסדר?
‫שאני אמות.
‫תענו, ממזרים!
‫יש שם מישהו? ‫-כן, מה אתה רואה?
‫קרחון, ישר לפנינו! ‫-תודה.
‫קרחון ישר לפנים! ‫-חזק ימינה! ימינה!
‫סובב! סובב בחזקה!
‫במלוא המהירות אחורה!
‫זה עד הסוף? ‫-ההגה מסובב עד הסוף, אדוני.
‫לכו, בחורים, לכו! ‫-מהר!
‫תורידו את לחץ הקיטור!
‫סגרו את פתחי האוורור! ‫סגרו אותם!
‫חכו...
‫עכשיו! ‫הפעילו מנוע לאחור!
‫בכל הכוח! ‫בכל הכוח!
‫למה הם לא פונים?
‫ההגה מסובב עד הסוף? ‫-כן, אדוני, עד הסוף!
‫קדימה, קדימה, תסתובבי.
‫זה עומד לפגוע!
‫אלוהים אדירים.
‫אלוהים. -חזק שמאלה! ‫-חזק שמאלה!
‫תתרחקי!
‫קדימה, לכו! צאו מהדלת! ‫סוגרים את הדלת! צאו!
‫צאו מהדלת! קדימה! ‫קדימה, חבר'ה! לכו!
‫צאו! צאו!
‫אלוהים.
‫זה היה קרוב, לא? ‫-מריח קרח, מה? לכל הרוחות.
‫תרשום את השעה ביומן.
‫מה זה היה, מר מרדוק? ‫-קרחון, אדוני.
‫פנינו חזק ימינה ‫ושינינו את כיוון המנועים
‫אבל זה היה קרוב מדי. ‫ניסיתי לעקוף אותו משמאל,
‫אבל היא פגעה בו. -סגרו ‫את כל הדלתות האטומות למים.
‫הדלתות סגורות, אדוני.
‫עצרו את כל המנועים.
‫שלח את הנגר לבדיקת נזקים. ‫-כן, אדוני.
‫בואו נסתלק מכאן.
‫קדימה, מהר.
‫סליחה, מדוע המנועים עצרו? ‫חשתי ברעד.
‫אל חשש, גברתי. איבדנו מדחף. ‫זה ודאי הרעד שחשת בו.
‫אוכל להביא לך דבר מה? ‫-לא, תודה לך.
‫מדברים על קרחון. ‫אתה רואה משהו? -לא כרגע.
‫אם לשם רצים העכברושים, ‫זה טוב מספיק בשבילי.
‫בבקשה, אדוני, הכול בשליטה. ‫אין סיבה לדאגה.
‫אתה! ‫-אדוני, אין סיבה לבהלה.
‫יש סיבה, שדדו אותי. ‫-קרא לקצין המשמעת.
‫עכשיו, אידיוט! ‫-כן, אדוני.
‫הפסדתי את כל הכיף?
‫ראית מה קרה? ‫-לא, החמצתי.
‫נראה שזה פגע שם.
‫חדר דוודים 6 מוצף במים ‫עד לגובה 2.5 מטרים,
‫ומצב חדר הדואר גרוע עוד יותר. ‫כל החלק הקדמי סגור.
‫ניתן לייבש את האזורים? ‫-רק אם המשאבות ישאבו מהר יותר.
‫ראית את הנזק בחדר הדואר? ‫-לא, הוא כבר מתחת למים.
‫המצב חמור.
‫אנחנו צריכים לספר לאימא ולקאל.
‫אני חושב שהם ממש מוצלחים, ‫אדוני.
‫אל תיגע בדבר. ‫אני רוצה שיצלמו את כל החדר.
‫תחזיק את ידי.
‫חיפשנו אותך, מיס.
‫זהו זה.
‫קרה משהו רציני. ‫-בהחלט.
‫בהחלט. שני דברים ‫שיקרים ללבי נעלמו הערב.
‫עכשיו משאחד מהם חזר, ‫יש לי רעיון איפה למצוא את השני.
‫חפשו עליו. ‫-פשוט את המעיל, אדוני.
‫מה עכשיו? ‫-קדימה.
‫קאל, מה אתה עושה? אנחנו ‫באמצע מצב חירום. מה קורה?
‫זה החפץ? -כן, זהו זה. ‫-זה קשקוש!
‫אל תאמיני להם, רוז, ‫אל תאמיני.
‫הוא לא יכול היה לעשות זאת. ‫-ודאי שכן.
‫זו משימה פשוטה למקצוען. ‫קדימה.
‫אבל הייתי איתו כל הזמן. ‫זה מגוחך.
‫אולי הוא עשה זאת ‫כשהתלבשת, יקירתי.
‫מחוכם מאוד, קאל. בטח הגניבו ‫את זה לכיס שלי. -שתוק!
‫זה גם לא הכיס שלך, נכון, בן? ‫"רכושו של איי.אל. ריירסון".
‫דווח כי זה נגנב היום. ‫-רק שאלתי את זה.
‫התכוונתי להחזיר את זה. ‫-גנב אמין. יש לנו גנב אמין.
‫אל תקשיבי. את יודעת ‫שלא עשיתי את זה, רוז, את יודעת.
‫אל תאמיני להם, רוז, ‫את יודעת זאת.
‫את יודעת שלא עשיתי זאת. ‫-קדימה, חבוב.
‫את יודעת שלא עשיתי את זה, רוז. ‫-אל תעשה בלגן. קדימה.
‫בוא, חבוב, ילד טוב. ‫קדימה.
‫את יודעת שלא עשיתי את זה! ‫את מכירה אותי!
‫זה ממש ביש מזל, קפטן.
‫המים בגובה ארבעה מטרים ‫מעל השדרית,
‫בתוך עשר דקות בחלק הקדמי, ‫בכל תאי האחסון
‫ובחדר הדוודים מספר 6. ‫-נכון, אדוני.
‫מתי נוכל להמשיך בדרכנו, לעזאזל? ‫-אלה חמישה תאים.
‫היא יכולה להמשיך לשוט ‫עם ארבעה תאים מוצפים,
‫אבל לא עם חמישה. ‫לא עם חמישה.
‫כשהיא תשקע מלפנים, ‫המים יזלגו מעל המחיצות בסיפון ה'
‫מאחת לשנייה, לכיוון הירכתיים. ‫אין אפשרות לעצור את זה.
‫המשאבות. אם נפתח את ‫הדלתות... -המשאבות ייתנו לנו זמן,
‫אבל רק כמה דקות. ‫מרגע זה, לא משנה מה נעשה,
‫"טיטאניק" תשקע.
‫אבל הספינה הזאת לא יכולה לטבוע.
‫היא עשויה מברזל, אדוני. ‫אני מבטיח לך שהיא יכולה.
‫והיא תטבע. ‫זה עניין של ודאות מתמטית.
‫כמה זמן נשאר?
‫שעה. ‫שעתיים לכל היותר.
‫וכמה נמצאים על הסיפון, ‫מר מרדוק?
‫2,200 איש, אדוני.
‫אני משער שתקבל ‫את הכותרות שלך, מר איסמיי.
‫את "מופקרת קטנה", לא?
‫תסתכלי עליי כשאני מדבר אלייך. ‫-מר הוקלי?
‫לא עכשיו, אנחנו עסוקים! ‫-אדוני, התבקשתי להגיד לכם
‫ללבוש את חליפות ההצלה ולעלות... ‫-אמרתי, לא עכשיו!
‫צר לי על ההפרעה, מר הוקלי, ‫אבל אלה הוראות הקפטן.
‫תלבשו בגדים חמים בבקשה. ‫די קר הלילה.
‫אני מציע מעילים וכובעים. ‫-זה מגוחך.
‫אל תדאגי, מיס. ‫אני בטוח שזה רק אמצעי זהירות.
‫כולם לקום! ‫ללבוש חליפות הצלה! -קדימה!
‫מה? מה הוא אמר? -כולם לקום! ‫ללבוש חליפות הצלה!
‫מה המהומה? ‫-פשוט לבשו את חליפות ההצלה!
‫קוד חירום? ‫אדוני?
‫נכון, "חירום". קריאת מצוקה. ‫זה המיקום שלנו.
‫אמור למי שיענה שאנחנו שוקעים ‫וזקוקים לסיוע מידי.
‫אלוהים.
‫תמשיך להוריד. לשחרר את החבלים! ‫להסיר את הכיסוי!
‫מר ווילד, איפה הנוסעים? ‫-חזרו פנימה.
‫קר ורועש מדי בשבילם. ‫אתה שם! בוא הנה לעזור!
‫סינתיה, ‫אולי יש לה מידע כלשהו.
‫תרצה משקה, אדוני?
‫היי, בחור, מה קורה? גרמתם לכולנו ‫ללבוש את הבגדים האלה,
‫ועכשיו אנחנו לא עושים דבר. ‫-מצטער, גברתי, אלך לברר.
‫אני לא חושבת שמישהו יודע ‫מה קורה פה לעזאזל.
‫האנגלים הארורים האלה, ‫עושים הכול לפי הספר.
‫אין צורך לגדף, מר הוקלי.
‫לכו להדליק את החימום בחדרינו.
‫ארצה כוס תה כשנחזור. ‫-כן, גברתי. -תודה.
‫מר אנדרוז, ראיתי את הקרחון, ‫ואני רואה זאת בעיניך.
‫בבקשה, אמור לי את האמת.
‫הספינה תשקע.
‫אתה בטוח? ‫-כן, בתוך כשעה
‫כל זה יהיה על קרקעית ‫האוקיינוס האטלנטי.
‫מה? -בבקשה, ‫אמרי רק למי שאת חייבת.
‫אני לא רוצה לעורר בהלה.
‫עלי לסירה, מהר, ‫אל תשתהי.
‫את זוכרת מה אמרתי לך ‫בנוגע לסירות?
‫כן.
‫אני מבינה.
‫כאן, בן.
‫אדוני, זקוקים לך ‫במשרד הכלכל במחלקה השנייה.
‫יש שם המון רב. ‫-לך, אני אשגיח עליו. -בסדר.
‫אדוני, "קרפטייה" במהירות ‫של 17 קשר במלוא הקיטור.
‫הם היחידים שעונים? ‫-היחידים שקרובים, אדוני.
‫הם אומרים שיגיעו הנה ‫בתוך ארבע שעות. -ארבע שעות?
‫תודה, ברייד.
‫אל אלוהים.
‫אני לא חושב, מר ווילד. ‫תכינו את החלק האחורי.
‫אדוני? ‫הסירות מוכנות, אדוני.
‫לא כדאי להעלות את הנשים ‫ואת הילדים לסירות, אדוני?
‫כן, נשים וילדים. ‫-אדוני?
‫נשים וילדים קודם, כן. ‫-כן, אדוני.
‫גבירותיי ורבותיי, ‫אבקש את תשומת לבכם בבקשה.
‫התקרבו לכאן, בואו לקראתי. ‫תודה. יפה.
‫לעת עתה אני מבקש ‫רק נשים וילדים.
‫רבותיי, אנא הישארו במקומכם. ‫-הנה. -בחורים, כפי שאמר הקפטן,
‫נעים ומרומם רוח, ‫כדי שלא תהיה בהלה.
‫רבותיי, הישארו במקומכם. ‫-"ריקוד החתונה".
‫חליפות הצלה. ‫לבשו את חליפות ההצלה.
‫הנה, לבשו את חליפות ההצלה.
‫קדימה. הפוך, הפוך.
‫בבקשה, גבירותיי ורבותיי, ‫אין סיבה לבהלה.
‫עדיין לא הגיע הזמן לעלות לסירות. ‫אנא שמרו על קור רוח.
‫בבקשה, תוודאו שכולם לובשים ‫חליפות הצלה.
‫ורבותיי, אפשרו לנשים ולילדים ‫לעבור קדימה. -מה עושים, אימא?
‫רק מחכים, יקירי.
‫כשיגמרו להכניס את נוסעי ‫המחלקה הראשונה בסירות,
‫יגיע תורנו ‫ועלינו להיות מוכנים, נכון?
‫עדיין לא. אנא הורידו ידיים. ‫לא לדחוף את השערים.
‫זה לא יזרז שום דבר. ‫לך תקרא לעזרה.
‫הורידו אותן! ‫מימין ומשמאל!
‫שני הצדדים ביחד! ‫יציב!
‫ביציבות! ‫ביציבות!
‫עצרו! ‫עצרו!
‫עצרו את צד שמאל! ‫רק מצד ימין! רק מצד ימין!
‫רק מצד ימין! עצרו משמאל! ‫להוריד ביחד!
‫ביציבות, בחורים!
‫דומני שהספינה תטבע.
‫התבקשתי להעניק לך ‫מחוות הערכה קטנה.
‫באדיבות מר קאלדון הוקלי.
‫היכנסו לסירות! ‫-בואי, אחותי, שמעת אותו, לסירה.
‫יש מקום לאדון, אדוני? ‫-רק נשים כרגע, אדוני.
‫סדר הישיבה בסירות ההצלה ‫הוא לפי המחלקות?
‫אני מקווה שהן לא יהיו צפופות מדי.
‫אימא, שתקי! ‫את לא מבינה?
‫המים קפואים ואין מספיק ‫סירות הצלה, פחות מחצי.
‫חצי מנוסעי הספינה הזו ‫עומדים למות. -לא החצי המובחר.
‫בואי, רות, היכנסי לסירה. ‫אלה המושבים למחלקה הראשונה.
‫חבל שלא שמרתי את הציור. ‫הוא יהיה שווה הרבה יותר בבוקר.
‫אתה ממזר שאין דומה לו.
‫בואי, רוז יקירה, ‫יש פה הרבה מקום בשבילך.
‫בואי, רוז, ‫את הבאה בתור, יקירה.
‫היכנסי לסירה, רוז.
‫בואי. ‫-רוז?
‫היכנסי לסירה. ‫רוז?
‫להתראות, אימא.
‫רוז? רוז, חזרי הנה! ‫-לאן את הולכת?
‫אליו? ‫להיות זונה של עכברוש ביבים?
‫אני מעדיפה להיות הזונה שלו ‫מאשר אשתך.
‫לא! לא!
‫אמרתי "לא"!
‫רוז, בבקשה עצרי!
‫תורידו את הסירה. ‫-לא, חכו!
‫להוריד! -רוז! ‫-כולם ביחד!
‫הצילו!
‫מישהו שומע אותי?
‫הלו! ‫עזרו לי!
‫הצילו!
‫מישהו שומע אותי? ‫עזרו לי!
‫מר אנדרוז!
‫מלצר, בדוק את המסדרון הימני. ‫-כן, מר אנדרוז.
‫גברתי, בבקשה, לבשי את חליפת ‫ההצלה ועלי לסיפון מיד.
‫לוסי, למען השם, לבשי חליפת ‫הצלה ותשמשי דוגמה. -כן, אדוני.
‫יש פה מישהו? ‫-מר אנדרוז!
‫מר אנדרוז, תודה לאל!
‫היכן מחזיק קצין המשמעת ‫את העצירים? -מה?
‫את מוכרחה לעלות לסירה מיד! ‫-לא!
‫אעשה זאת בעזרתך ‫או בלעדיה, אדוני.
‫אבל בלעדיה ייקח לי יותר זמן.
‫תרדי במעלית עד לסיפון התחתון, ‫פני שמאלה, עברי במעבר הצוות,
‫ואז פני ימינה ושמאלה שוב ‫במדרגות. תגיעי למסדרון ארוך.
‫זה יכול להיות רע.
‫לעזאזל! לעזאזל!
‫סליחה. תודה.
‫מצטער, גברתי, ‫המעליות סגורות.
‫נמאס לי להיות מנומסת, ‫לעזאזל! קח אותי למטה!
‫סיפון ה'.
‫נו כבר, נו כבר...
‫אלוהים! אני חוזר למעלה! ‫-לא! לא!
‫גברתי! ‫חזרי! אני עולה למעלה!
‫אני עולה למעלה!
‫מעבר הצוות.
‫ג'ק!
‫-רוז!
‫ג'ק! ‫-רוז, אני כאן!
‫אני כאן! ‫-ג'ק!
‫אני כאן! ‫-ג'ק! -רוז!
‫ג'ק, אני מצטערת! ‫אני מצטערת כל כך!
‫האיש הזה, לאבג'וי, ‫שם אותו בכיס שלי. -אני יודעת!
‫תשמעי, רוז, תצטרכי למצוא ‫מפתח נוסף, בסדר? -טוב.
‫תבדקי בארון שם.
‫זה מפתח כסוף קטן, רוז.
‫כסף. כל אלה מנחושת. ‫-תבדקי כאן.
‫רוז, איך גילית שלא עשיתי את זה?
‫לא גיליתי, פשוט התחוור לי ‫מה שידעתי מלכתחילה.
‫תמשיכי לחפש!
‫אין מפתח. אין מפתח. ‫-טוב, תקשיבי.
‫את חייבת להזעיק עזרה. ‫יהיה בסדר.
‫אני מיד חוזרת.
‫אני אחכה כאן!
‫הלו? יש פה מישהו? ‫הלו?
‫יש פה מישהו למטה?
‫אנחנו צריכים עזרה! הלו?
‫לעזאזל.
‫מישהו שומע אותי? ‫בבקשה! הלו! הלו!
‫תודה לאל. חכה, ‫אני זקוקה לעזרתך. -לא, לא...
‫יש כאן בחור ש... ‫חכה!
‫הלו?
‫מיס, את לא אמורה להיות כאן ‫עכשיו. -חכה, בבקשה.
‫אני זקוקה לעזרתך. ‫-בואי, נעלה אותך למעלה.
‫מהר. -יש שם אדם לכוד. ‫-כן, בסדר, אין סיבה לבהלה.
‫בבקשה! אני לא מבוהלת. ‫אתה הולך לכיוון הלא נכון!
‫זה הכיוון הנכון. ‫-עזוב אותי! תקשיב!
‫לעזאזל איתך.
‫אלוהים אדירים.
‫ג'ק! ‫-רוז!
‫זה יעזור? ‫-אני משער שנגלה. קדימה.
‫רגע, רגע, רגע! ‫תתאמני קודם כמה פעמים שם.
‫יופי, עכשיו תנסי לפגוע שוב ‫באותו מקום, רוז.
‫את יכולה לעשות זאת.
‫טוב, התאמנת מספיק. ‫קדימה, רוז. את יכולה לעשות זאת.
‫תקשיבי, תכי בחזקה ובמהירות.
‫קדימה, רגע! ‫תפתחי קצת את הידיים.
‫יופי. ‫-ככה? -כן.
‫תקשיבי, רוז, אני בוטח בך.
‫קדימה!
‫עשית את זה! ‫בואי, נלך!
‫לעזאזל, זה קר! ‫לעזאזל!
‫זו הדרך החוצה! ‫-נצטרך למצוא דרך אחרת, בואי!
‫זה מחזה שלא רואים בכל יום.
‫אין מקום למזוודות בסירה. ‫מה המזוודות עושות כאן?
‫תיפטרו מהן. אנחנו צריכים ‫את המקום. זרקו אותן.
‫מכאן, גברתי. ‫עזוב אותה, אדוני. זוז.
‫תירגע. -לא! ‫-עזבי, תפני מקום, כן.
‫לאבג'וי. -היא גם לא מימין. ‫-זמננו אוזל.
‫הקפדן הנפוח הזה ‫לא מעלה אף גבר.
‫יש מישהו בצד השני שמעלה גברים. ‫-אז זו התכנית שלנו.
‫אבל קודם נזדקק לביטוח כלשהו. ‫בוא.
‫בואו, מכאן, בבקשה. ‫עד לקצה.
‫מה אתם חושבים שאתם עושים?
‫תצטרכו לשלם על זה, ‫אתם יודעים.
‫זה רכוש של "וויט סטארליין". ‫-שתוק!
‫תוכלו לעכב את הסירה לרגע? ‫אני חייבת לחזור לחדרי...
‫שבי. ‫היא האחרונה.
‫התכונני להורדה. ‫-מר לייטולר.
‫למה מורידים את הסירות בחצי ‫תפוסה? -לא עכשיו, מר אנדרוז.
‫תראה, עשרים בערך ‫בסירה שבנויה ל-65 איש?
‫וראיתי סירה אחת עם 12 בלבד. !12
‫לא היינו בטוחים לגבי המשקל, ‫מר אנדרוז.
‫הסירות עלולות להישבר. ‫-שטויות.
‫הן נבדקו בבלפסט ‫עם משקל של 70 גברים.
‫מלא את הסירות, מר לייטולר. ‫למען השם, בן אדם!
‫בבקשה, אני צריך עוד נשים וילדים, ‫בבקשה!
‫זוזו לאחור. זו לא יציאה! ‫-תחזרו בחזרה.
‫אתם לא יכולים לכלוא אותנו כאן ‫כמו חיות. הספינה טובעת.
‫זוזו לאחור. ‫שלחו את הנשים קדימה.
‫פתחו את השער. ‫-רק נשים! לא גברים!
‫חזרו לאחור! חזרו לאחור!
‫בלי גברים! ‫תנעלו את השער!
‫תרחיקו אותם מהשער!
‫למען השם, בן אדם, ‫יש כאן גם נשים וילדים!
‫תנו לנו לצאת ‫כדי שיהיה לנו סיכוי! -זוזו!
‫ג'ק! -טומי! אפשר לצאת? ‫-אין סיכוי מכאן.
‫מה שנעשה, ‫צריך לעשות את זה מהר!
‫ג'ק! ‫-פבריציו!
‫כל הסירות יוצאות. ‫-הכול מוצף, חייבים לצאת מכאן.
‫אין סיכוי מכאן. ‫-טוב. בואו נלך מכאן, בואו!
‫אני יוצר את מזלי. ‫-גם אני.
‫בואו! ‫-לא, בואו מכאן!
‫מכאן. -תחזרו לגרם המדרגות ‫הראשי ושם יעזרו לכם.
‫אנחנו צריכים לעלות למעלה. ‫-יטפלו שם בכול.
‫חזרו למדרגות הראשיות. ‫-פתח את השער.
‫חזרו למדרגות הראשיות. ‫-פתח את השער מיד!
‫חזרו למדרגות הראשיות ‫כפי שאמרתי לכם.
‫לעזאזל, בן זונה! -תפסיק. ‫-פתח את השער המזוין!
‫פברי, טומי, עזרו לי. ‫-זוזו, זוזו! -משכו!
‫משכו! -תניחו את זה! ‫-זוזו הצדה! -תניחו את זה!
‫תניחו את זה! ‫-אחת, שתיים, שלוש! -תפסיקו!
‫עוד פעם!
‫קדימה!
‫בואי רוז! -אתם לא יכולים לעלות! ‫אסור לכם לעשות את זה!
‫סדר! שמרו על הסדר! ‫-אחורה! אחורה!
‫תחזיקי מעמד. ‫-תמשכו אותה.
‫לכו לאחור או שאירה בכולכם ‫כמו כלבים! שמרו על הסדר!
‫תשמרו על הסדר, אמרתי! ‫-מר לואו, אייש את הסירה הזו.
‫טוב, כולם בסדר? ‫אל בהלה.
‫אחורה! ‫-איחרנו.
‫יש עוד סירות קדימה. ‫הישאר עם זאת. מרדוק מעשי יותר.
‫אל תורידו אותה. ‫-חתכו את החבל!
‫שבו! היי, אחורה, אתם! ‫אחורה! כולכם, לא להתקרב!
‫מאבדים שליטה. ‫אין לנו הרבה זמן.
‫מר מרדוק. -מר הוקלי. ‫שניכם, איתי, עכשיו!
‫אני איש עסקים ‫ויש לי הצעה עסקית בשבילך.
‫להוריד, כולם ביחד.
‫בואי, רוז.
‫אין יותר סירות!
‫קולונל, יש עוד סירות בצד הזה? ‫-לא, מיס.
‫אבל יש כמה סירות מלפנים. ‫בואי אחריי.
‫מה הטעם? ‫איש לא מקשיב לנו ממילא.
‫טוב, הם לא הקשיבו לנו ‫גם בארוחת הערב.
‫בואו ננגן. זה יחמם אותנו. ‫"אורפאוס".
‫מוזיקה לטבוע לצליליה.
‫עכשיו אני יודע ‫שאני במחלקה הראשונה.
‫איפה כולם? ‫-כולם עדיין מאחור, אדוני.
‫יש בינינו הבנה, מר מרדוק?
‫כל הגברים, ‫בבקשה לזוז אחורה!
‫רק נשים וילדים! ‫להתרחק!
‫בואי, גברתי, מכאן. ‫תתרחק, אדוני.
‫בואו נבדוק בצד השני. ‫קדימה!
‫יש עוד נשים וילדים? ‫עוד ילדים?
‫מצאתי אותה בצד השני. ‫מחכה לסירה. איתו.
‫יש עוד נשים וילדים? ‫-כולם עלו, מר מרדוק.
‫יש עוד מישהו אם כך?
‫בוא, אדוני. ‫-עוד מישהו? -מהר.
‫עמדו ליד העמודים. ‫-לעזאזל עם זה.
‫אש!
‫אדוני, אתה לא יכול לעבור מכאן. ‫אתה לא יכול לעבור.
‫זהו זה, נהדר, כן.
‫היכונו להורדה.
‫מוכנים מצד שמאל.
‫הורידו אותם.
‫שמרו על יציבות.
‫שני הצדדים ביחד, בצורה מאוזנת. ‫שמרו על איזון.
‫תן לי אותה. -אבא. ‫-יהיה בסדר, מתוקה.
‫קח אותה. -אל תדאגי. ‫-אבא, תיכנס לסירה.
‫זו פרידה לזמן קצר, רק לזמן קצר. ‫תהיה עוד סירה לאבות.
‫הסירה הזו היא לאימהות ולילדים.
‫תחזיקי את היד של אימא ‫ותהיי ילדה טובה.
‫אני לא הולכת בלעדיך. ‫-לא, את חייבת ללכת, עכשיו!
‫לא, ג'ק. ‫-היכנסי לסירה, רוז.
‫לא, ג'ק. ‫-כן. העלו אותה על הסירה.
‫כן, עלי לסירה, רוז.
‫אלוהים, תסתכלי על עצמך. ‫את נראית מחריד. הנה.
‫לבשי את זה. בואי.
‫לכי, אני אגיע בסירה הבאה. ‫-לא! לא בלעדיך.
‫אני אהיה בסדר. תקשיבי, ‫אני אסתדר. אני שורד, טוב?
‫אל תדאגי לי. ‫עכשיו לכי, קדימה.
‫תראי, יש לי הסדר עם הקצין ‫בצד השני של הספינה.
‫ג'ק ואני נוכל לרדת בבטחה. ‫שנינו.
‫את רואה? ‫אני צריך להגיע לסירה שלי.
‫לכי. -מהרי. ‫היא כמעט מלאה.
‫עלי, מיס. -לכי. ‫-מהר. -עלו לסירה.
‫את הילדה הקטנה של אבא. ‫-מהרו! -את המלח הקטן שלי.
‫רבותיי, להתרחק. ‫הורידו אותה. -זוזו.
‫הורידו אותה!
‫ביחד.
‫הורידו אותה בצורה מאוזנת, ‫בחורים. לאט. תורידו.
‫אתה שקרן טוב. ‫-כמעט כמוך.
‫אין שום הסדר, נכון?
‫יש, אבל לך הוא לא יועיל.
‫אני תמיד מנצח, ג'ק. ‫כך או אחרת.
‫לאט, לאט, בחורים. ‫תמשיכו, תמשיכו.
‫רוז!
‫עצרו אותה! -רוז, מה את עושה? ‫-עצרו אותה!
‫לא!
‫רוז.
‫את טיפשה כל כך. למה עשית ‫את זה? את טיפשה כל כך, רוז.
‫למה עשית את זה? ‫למה?
‫"את קופצת, אני קופץ", נכון? ‫-נכון.
‫אלוהים, לא יכולתי ללכת. ‫לא יכולתי ללכת, ג'ק.
‫אין דבר. ‫נמצא מוצא.
‫לפחות אני איתך. ‫-נחשוב על משהו.
‫קדימה, רוצי!
‫רוצי! רוצי! ‫קדימה!
‫בואי, זוזו!
‫בואי, בואי, רוז. ‫בואי.
‫רוז, בואי!
‫זוזי, רוז!
‫לכי!
‫אני מקווה שתיהנו מהזמן ‫שנשאר לכם ביחד.
‫מה כבר יכול להיות מצחיק? ‫-שמתי את היהלום במעיל.
‫ושמתי את המעיל עליה!
‫בואי!
‫אנחנו לא יכולים להשאיר אותו.
‫טוב, בואי!
‫אחורה!
‫זו לא הדרך! תחזור! ‫-לא!
‫אתה הולך לכיוון ההפוך! ‫חזור! -עצור!
‫לכי!
‫רוצי!
‫ג'ק! ‫-רוז!
‫מכאן! ‫בואי.
‫תני לי יד!
‫אלוהים!
‫הצילו!
‫חכה, אדוני! ‫פתח בבקשה את השער!
‫בבקשה? -עזור לנו בבקשה! ‫-בבקשה!
‫לעזאזל.
‫מהר!
‫קדימה, קדימה! ‫-קדימה!
‫נו כבר! ‫-אלוהים.
‫בבקשה! ‫-קדימה! -מהר!
‫אני מצטער, נפלו לי המפתחות. ‫-חכה, בבקשה! -חכה!
‫אל תלך! ‫בבקשה שלח עזרה! לא!
‫מצאתי! איזה מפתח זה, רוז? ‫-נסה את הקצר!
‫מהר, ג'ק!
‫אוי, לא!
‫מהר, ג'ק!
‫זה תקוע! זה תקוע! ‫-לא...
‫מהר, ג'ק!
‫קדימה! ‫-מהר, ג'ק!
‫הצלחתי! הצלחתי! ‫לכי, רוז! לכי, לכי!
‫ג'ק!
‫ג'ק! בוא! ‫-הלאה! הלאה!
‫תמשיכו, תמשיכו! ‫סדרו אותם במקום!
‫רק נשים וילדים, לעזאזל איתך!
‫עצרו, עצרו!
‫הכינו את המנוף! ‫חברו את החבלים!
‫זוז, אדוני. ‫תן לנשים לעבור.
‫אימא... ‫-זוז לאחור, אדוני.
‫תמשיכי לעלות.
‫אחורה! ‫-תן לנו סיכוי לחיות, ממזר אנגלי!
‫אני אירה בכל מי שינסה לעבור אותי! ‫אחורה! -ממזר!
‫זוזו אחורנית! ‫-היה לנו הסכם, לעזאזל!
‫הכסף שלך לא יכול להציל אותך ‫ולא אותי. זוז!
‫רק נשים וילדים!
‫תפסיקו לדחוף!
‫טומי! לא, לא! ‫ממזר!
‫לא, וויל!
‫זוזו לאחור, לעזאזל!
‫לאט, לאט!
‫יש לי ילדה! יש לי ילדה! ‫-תנו לו לעבור!
‫בבקשה, יש לי ילדה.
‫בבקשה, אין לה איש מלבדי.
‫עבור.
‫זוזו לאחור, לאחור אמרתי! ‫-הנה, תן לי אותה.
‫נשים וילדים בלבד. ‫עוד אישה אחת וילד.
‫תני לי אותה.
‫חכה, חכה! ‫מר אנדרוז!
‫רוז...
‫אתה לא מתכוון אפילו לנסות?
‫מצטער שלא בניתי לך ‫ספינה חזקה יותר, רוז.
‫היא שוקעת במהירות. ‫אין זמן. -חכו.
‫בהצלחה לך, רוז. ‫-גם לך.
‫מר גוגנהיים? ‫אלה בשבילכם, מר גוגנהיים.
‫אימא, חכי. ‫-לא, תודה.
‫אנחנו לבושים במיטב מחלצותינו ‫ומוכנים לטבוע כג'נטלמנים.
‫אבל נשמח לקבל ברנדי.
‫תמתחו את החבלים ‫ואז נהפוך אותה.
‫קפיטן? קפיטן? ‫לאן עליי ללכת? בבקשה.
‫קפטן, קפטן! אדוני.
‫קדימה, עזרו לי! ‫ביחד!
‫טוב, זהו זה. ‫-להתראות, וולי, בהצלחה.
‫להתראות, וואלאס. ‫-להתראות, ידידי.
‫תהדקו ותורידו אותה. ‫קדימה, חבר'ה.
‫וכך הם חיו באושר ובעושר ‫במשך 300 שנה
‫בממלכת טינה-נוג, ‫ארץ הנעורים הנצחיים והיופי.
‫אין זמן! ‫תחתכו את החבלים!
‫חתכו אותם אם אין בררה! ‫-אני צריך סכין!
‫קדימה! תחתוך את החבלים! ‫נתק אותה!
‫חתוך את החבלים!
‫רבותיי, הייתה לי הזכות ‫לנגן איתכם הערב.
‫אנחנו צריכים להישאר ‫על הספינה ככל שנוכל! בואי!
‫מכאן! מכאן!
‫קדימה, רוז. ‫קפצי.
‫בואי! בואי!
‫אני תופס אותך! ‫קפצי!
‫תפסתי אותך, מיס. ‫-ג'ק! -בואי!
‫תפסיק, אתה תהפוך אותנו!
‫"גם כי אלך בגיא צלמוות..." ‫-אתה מוכן להזדרז בגיא שם?
‫"מריה הקדושה, אם האלוהים, ‫התפללי בעבורנו החוטאים
‫"עכשיו ובשעת מותנו, אמן.
‫"הללו את מרי, מלאת ההוד, ‫האל עמנו. קדושה תהיי..."
‫בואי, בואי.
‫"וארא שמים חדשים וארץ חדשה ‫כי השמים הראשונים
‫"והארץ הראשונה עברו ‫והים איננו עוד."
‫הכול ייגמר בקרוב. ‫הכול ייגמר בקרוב.
‫"ושכן בתוכם והמה יהיו לו לעם ‫והוא האלוהים יהיה איתם..."
‫ג'ק, פה נפגשנו לראשונה.
‫"ומחה אלוהים כל דמעה מעיניהם
‫"והמוות לא יהיה עוד
‫"וגם אבל וזעקה וכאב ‫לא יהיו עוד
‫"כי העולמות הקודמים עברו."
‫לחתור חזק יותר! ‫לחתור!
‫תחזיקי מעמד, מיס טרודי.
‫אלוהים!
‫תחזיקי ממש חזק!
‫אלוהים אדירים!
‫תחבר את המפסקים!
‫אנחנו חייבים לעבור!
‫תני לי יד, אמשוך אותך. ‫-ג'ק, אני לא יכולה!
‫קדימה, תני לי יד. ‫תני לי יד.
‫אני מחזיק אותך, ‫לא ארפה.
‫קדימה, אני מחזיק אותך.
‫מה קורה, ג'ק? ‫-אני לא יודע, אני לא יודע.
‫תחזיקי חזק! ‫-ג'ק! אלוהים! -רוז.
‫עזרו לי בבקשה! ‫שמישהו יעזור לי!
‫זהו זה!
‫אלוהים, ג'ק! אלוהים! ‫-תחזיקי חזק! -אלוהים!
‫הספינה תמשוך אותנו למטה. ‫קחי נשימה עמוקה כשאגיד לך.
‫תבעטי אל פני המים ‫ותמשיכי לבעוט!
‫אל תעזבי לי את היד.
‫אנחנו נעשה את זה רוז, תסמכי ‫עליי. -אני סומכת עלייך!
‫מוכנה? מוכנה? ‫עכשיו!
‫ג'ק! ג'ק! ג'ק!
‫ג'ק!
‫ג'ק! ג'ק! ג'ק!
‫ג'ק! ג'ק!
‫לא!
‫ג'ק!
‫רוז! רד ממנה! ‫רד ממנה!
‫רוז! -ג'ק! -שחי, רוז! ‫את צריכה לשחות!
‫תמשיכי לשחות.
‫קר כל כך! ‫-תשחי, רוז!
‫קדימה, הנה. ‫תמשיכי לשחות. קדימה.
‫הנה, עלי על זה. ‫עלי.
‫קדימה, רוז.
‫תישארי עליו, תישארי עליו, רוז. ‫-בסדר, ג'ק.
‫יהיה בסדר עכשיו.
‫החזירו את הסירות.
‫הסירות יחזרו לקחת אותנו, רוז. ‫תחזיקי מעמד רק עוד קצת.
‫הם היו צריכים להתרחק ‫מהמערבולת, אבל עכשיו הם יחזרו.
‫חזרו! למען השם! ‫-בבקשה! עזרו לנו!
‫את לא מבינה. ‫אם נחזור, הם יהפכו את הסירה.
‫הם ימשכו אותנו למטה, ‫אני אומר לך.
‫תפסיק עם זה, ‫אתה מפחיד אותי.
‫קדימה, בנות, תפסו משוט. ‫קדימה!
‫יצאת מדעתך? ‫אנחנו בלב האוקיינוס האטלנטי.
‫אתם רוצים לחיות או למות?
‫אני לא מבינה אתכן. ‫מה קרה לכן?
‫אלה הגברים שלכן שם!
‫יש עוד הרבה מקום! -ויהיה עוד ‫מקום אחד על הסירה הזאת,
‫אם לא תסתמי את הפה שלך!
‫קח את החבל הזה. ‫-תביאו את המשוטים שלכם.
‫קשרו גם ‫את שתי הסירות האלה ביחד.
‫ודאו שזה קשור היטב.
‫הקשיבו לי, גברים, ‫אנחנו חייבים לחזור!
‫אני רוצה להעביר את כל הנשים ‫לסירה הזו בכל המהירות.
‫בואו נפנה עוד מקום שם, ‫זוזו פנימה ואחורה.
‫נהיה שקט.
‫ייקח להם רק עוד כמה דקות ‫לארגן את הסירות.
‫אני לא יודע מה איתך,
‫אבל אני מתכוון לכתוב מכתב ‫חריף לחברת "ווייט סטארליין".
‫אני אוהבת אותך, ג'ק.
‫אל תעשי את זה.
‫אל תיפרדי לשלום. ‫עדיין לא.
‫את מבינה אותי? ‫-קר לי כל כך.
‫תקשיבי, רוז,
‫את תיחלצי מכאן, ‫תמשיכי בחייך,
‫תלדי הרבה ילדים ‫ותראי אותם גדלים,
‫את תמותי אישה זקנה ‫במיטה חמימה.
‫לא כאן. לא הלילה. ‫לא כך. את מבינה אותי?
‫אני לא מרגישה את גופי.
‫הזכייה בכרטיס הזה, רוז,
‫הייתה הדבר הכי טוב ‫שקרה לי בחיים.
‫היא הביאה אותי אלייך.
‫ואני אסיר תודה בעבור זה, רוז. ‫אני אסיר תודה.
‫את מוכרחה, את מוכרחה...
‫את מוכרחה לתת לי ‫את הכבוד הזה.
‫את חייבת להבטיח לי שתשרדי.
‫שלא תרימי ידיים. ‫בשום מצב.
‫אפילו כשלא תהיה תקווה.
‫תבטיחי לי עכשיו, רוז.
‫ואל תיסוגי לעולם ‫מההבטחה הזאת.
‫אני מבטיחה.
‫אל תיסוגי לעולם.
‫לעולם לא איסוג, ג'ק. ‫לעולם לא איסוג.
‫ישר לפנים, אדוני.
‫משוטים! ‫-אתה רואה תזוזה כלשהי?
‫לא, אדוני, אין תזוזה, אדוני.
‫בדוק אותם. ‫-תביא את המשוט לכאן.
‫בדוק אותם, תוודא. ‫-הם מתים, אדוני.
‫להתקדם, בזהירות.
‫היזהרו עם המשוטים, ‫אל תפגעו בהם.
‫יש שם מישהו בחיים?
‫מישהו שומע אותי?
‫יש שם מישהו חי?
‫חיכינו יותר מדי זמן.
‫תמשיכו לבדוק אותם, ‫תמשיכו לחפש!
‫יש שם מישהו בחיים?
‫מישהו שומע אותי?
‫"בואי, ג'וזפין, ‫במכונת התעופה שלי,
‫"שעולה מעלה מעלה..."
‫ג'ק.
‫ג'ק, באה סירה.
‫ג'ק?
‫ג'ק? ג'ק.
‫ג'ק.
‫ג'ק...
‫באה סירה, ג'ק.
‫ג'ק?
‫תחזור. ‫תחזור.
‫תחזור, תחזור.
‫תחזור, תחזור, תחזור.
‫הלו!
‫מישהו שומע אותי?
‫אין כאן שום דבר, אדוני.
‫תחזור, תחזור.
‫לעולם לא איסוג, ‫אני מבטיחה.
‫להסתובב!
‫1,500 איש נספו בים ‫כש"טיטאניק" טבעה תחתינו.
‫עשרים סירות שטו בסביבה ‫ורק אחת חזרה.
‫אחת.
‫שישה ניצלו מהמים, ‫אני ביניהם.
‫שישה, מתוך 1,500.
‫לאחר מכן,
‫ל-700 האנשים בסירות ‫נותר רק להמתין.
‫להמתין למוות, להמתין לחיים.
‫להמתין לכפרה שלא תגיע לעולם.
‫"קרפטייה"
‫אדוני, אני לא חושב ‫שתמצא מישהו מאנשיך כאן,
‫כאן מעוטי האמצעים.
‫שיער ג'ינג'י, זקן לבן... ‫-תירגעי, יהיה בסדר.
‫יש עוד רשימת נוסעים? ‫-אין רשימה נוספת.
‫אולי הוא על ספינה אחרת. ‫-אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.
‫אבל חייבת להיות ‫עוד רשימת נוסעים.
‫זו הייתה הפעם האחרונה ‫שראיתי אותו.
‫הוא התחתן כמובן ‫וירש את המיליונים שלו.
‫אבל השפל של 29' פגע ‫קשות בנכסיו
‫והוא התאבד באותה שנה, ‫כך קראתי.
‫אוכל לקבל את שמך, ‫בבקשה, יקירה?
‫דוסון.
‫רוז דוסון. ‫-תודה.
‫לא מצאנו שום תיעוד על ג'ק. ‫שום רישומים.
‫מובן שלא, נכון? ‫ומעולם לא דיברתי עליו עד עתה.
‫עם אף אחד.
‫אפילו לא עם סבך.
‫לבה של אישה ‫הוא ים עמוק של סודות.
‫עכשיו אתם יודעים ‫שהיה אדם בשם ג'ק דוסון
‫ושהוא הציל אותי, ‫בכל דרך שבה אפשר להציל מישהו.
‫אין לי אפילו תמונה שלו.
‫הוא קיים עתה רק בזיכרוני.
‫קלדיש, קלדיש, מיר 2, ‫אנחנו בדרכנו לפני המים.
‫שמרתי את זה לרגע ‫מציאת היהלום.
‫אני מצטערת.
‫שלוש שנים חשבתי ‫רק על "טיטאניק",
‫אבל מעולם לא הבנתי את זה.
‫מעולם לא נתתי לזה ‫לחלחל פנימה.
‫במאי: ג'יימס קמרון
‫"טיטאניק"
‫עברית: שי נבות
‫הפקת תרגום וכתוביות: ‫אולפני נ.ל.ס
‫ליאונרדו די-קפריו
‫קייט ווינסלט
‫בילי זיין
‫קתי בייטס