Title: The Ward Year: 2010 Duration: 01:28:45 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫"נורת' בנד, ‫בית חולים פסיכיאטרי"
‫"תמי"
‫"מחלקה סגורה"
‫אמבר הרד
‫מאמי גומר
‫דניאל פנאבייקר
‫לורה לי
‫לינדזי פונסקה
‫מיקה בורם
‫ג'ארד האריס
‫במאי: ג'ון קרפנטר
‫כל היחידות, נא לחפש נעדרת.
‫נקבה בשנות הנעורים, ‫כ-1.73 מ'...
‫"נורת' בנד, אורגון, 1966"
‫היא נחשבת ללא יציבה ומסוכנת.
‫מה לעזאזל? ‫אני חושב שזו היא.
‫קדימה.
‫טוב, ילדה קטנה. -לא!
‫תעזבו אותי!
‫לא, לא, לא, לא!
‫תפוס אותה. -לא! ‫-קדימה. -לא!
‫מותק, תתנהגי יפה. ‫-לא, לא!
‫תיכנסי, זהירות על הראש.
‫תקשור אותה, ‫שים לה אזיקים. -לא, לא!
‫תעזבו אותי! לא!
‫מה שמך?
‫כריסטן.
‫"כריסטן, תאריך אשפוז: 8.8.66"
‫עליה להיות בכלא, לא פה. ‫-מאשפזים אותה במחלקה.
‫היא לא תפגע שם באיש.
‫אני רוי.
‫ברוכה הבאה לגן עדן.
‫אוכל להיות חבר שלך, ‫או האויב שלך.
‫זה תלוי אם תהיי מוכנה ‫למלא אחר החוקים.
‫"מחלקה סגורה"
‫זו המחלקה, ביתך החדש.
‫טוב. כריסטן, מה?
‫טוב, בואי אתי.
‫את רשאית להשתמש בסלון ‫ובחצר בכל עת,
‫מ-8:00 עד 22:00, ‫אבל בלילה אנו סגורים,
‫ותאלצי לשהות בחדרך.
‫"שרה"
‫"אמילי"
‫"תמי"
‫"כריסטן"
‫זה יהיה החדר שלך.
‫תנוחי.
‫כריסטן?
‫רוב המטופלים מעדיפים את המיטה.
‫אני ד"ר ג'רלד סטרינגר.
‫אטפל בך בשהותך כאן.
‫בוקר טוב, איך ישנת?
‫מי נכנס לפה אתמול בלילה? ‫-מה זאת אומרת?
‫מישהו נכנס לפה, ‫והסתיר את השמיכה שלי.
‫הדלת הייתה נעולה כל הלילה, ‫נכון, אחות? -כן, דוקטור. תמיד.
‫הנה, קחי את זה.
‫לא. -זו לא בקשה.
‫מה זה? -משהו שיעזור לך ‫להרגיש טוב.
‫אתה צודק, אני כבר מרגישה ‫יותר טוב.
‫כדאי לך למלא את החוקים פה, ‫גברת צעירה.
‫זה הכול לעת עתה, האחות לנדט.
‫כן, דוקטור.
‫למה אני פה? ‫-זו שאלת ה-64 אלף דולר.
‫את מוכנה?
‫אתה עוסק במקצועות התיאטרון?
‫כן.
‫מי הבחורה החדשה? ‫-מישהי שברחה מהבית.
‫נראה כמה זמן היא תחזיק.
‫מי את? -אני אף אחת.
‫למה את פה? ‫-אני לא, אני עוזבת.
‫את תצילי אותנו?
‫ממה?
‫די, אמילי, תפסיקי.
‫אל תפחידי את הבחורה החדשה ‫ביום הראשון שלה.
‫היי.
‫שמי איריס.
‫שמך כריסטן, נכון? ‫ראיתי את שמך על הדלת.
‫נראה שלאיריס יש חברה חדשה.
‫מקנאת?
‫בבקשה, אל תגרמי לי להקיא.
‫שתיכן מגעילות.
‫הגיע הזמן לראות את הרופא.
‫מכאן.
‫איך את מרגישה?
‫פגשת את הבנות?
‫למה אני כאן?
‫אני מקווה שנוכל לפענח ‫את התעלומה הזו ביחד.
‫בואי נדבר על מה ‫שקרה אתמול, כריסטן.
‫מה הדבר הראשון שאת זוכרת?
‫אש.
‫ולפני כן?
‫ספרי לי על בית החווה, ‫זה ששרפת.
‫למה את חושבת שהלכת לשם?
‫כתובת הבית נרשמה ‫על כף היד שלך.
‫בוודאי יש לזה משמעות.
‫את חושבת שהיית שם בעבר?
‫אני...
‫אני לא יודעת.
‫שרפת הבית לא תהרוס ‫את הזיכרונות האלה.
‫את חייבת להתמודד איתם.
‫בואי נתמודד איתם ביחד, טוב?
‫לא, לא.
‫לעתים קרובות, שורש בעיה כזו ‫נתון בטראומה רגשית.
‫אין שום טראומה רגשית. ‫-איך את יודעת?
‫תראה...
‫אולי תיתן לי ללכת?
‫לא אסתבך בצרות,
‫ולא תצטרך לחשוב עליי שוב.
‫אני מנסה לעזור לך. ‫-איני זקוקה לעזרתך. -ואת כאן,
‫מבולבלת וטרודה.
‫אני לא משוגעת.
‫אנחנו לא אוהבים להשתמש ‫במילה הזו כאן.
‫מי זה "אנחנו"? ‫חבריך מאחורי המראה ההיא?
‫ילדה טובה.
‫כך תרגישי טוב.
‫לילה טוב.
‫הולכת לאנשהו, יקירתי?
‫נוכל לעשות זאת כל הלילה. ‫-תעזוב אותי!
‫תעזוב אותי!
‫רד ממני!
‫הבאתי לך בגדים.
‫מה הסיפור שלה?
‫היא רק משוגעת.
‫כמוני וכמוך, כמו כולנו.
‫"בום, בום, נהדר להיות משוגעת".
‫דברי בשם עצמך, פסיכית.
‫"בום, בום, נהדר להיות משוגעת". ‫-תפסיקי, האוזניים שלי ידממו.
‫"בום, בום, נהדר..."
‫כלבה!
‫אני מצטערת, הכאבתי לך? ‫הכאבתי ליד הקטנה שלך?
‫לא!
‫תסבכי אותנו בצרות.
‫נו, באמת.
‫אינך חושב שיהיה כיף?
‫אתה ואני נלך לסרט ביחד.
‫נתכרבל בחשכה, נהיה לבדנו...
‫אני רוצה לצייר אותך.
‫קדימה, יהיה כיף.
‫רק...
‫רק תתנהגי כרגיל.
‫תסתכלי למעלה.
‫הם היו פה בעבר. -מי אלו?
‫אלו האנשים העצובים.
‫תמיד כל כך עצובים. ‫-הוא רופא נהדר.
‫שמעתי את הצוות מדבר עליו.
‫מסתבר שהוא נותן לנו ‫טיפול ניסיוני כלשהו.
‫משהו עתידני.
‫מה אני צריכה לומר לו, ‫כדי לצאת מהחדר הנעול?
‫כלומר, כדי לקבל זכויות לילה?
‫איש לא מקבל זכויות לילה.
‫ראיתי בחורה במסדרון אמש. ‫-זה לא ייתכן.
‫ומישהו נכנס לחדרי ‫לפני כמה לילות.
‫"מישהו נכנס לחדרי..."
‫תתעלמי ממנה, ‫היא לא מדברת בהיגיון.
‫"מישהו... מישהו..."
‫תשמעי, אל תתני למקום הזה ‫להשפיע עלייך. -"מישהו..."
‫נועלים אותך מספיק זמן, ואת ‫מתחילה להאמין שאת משוגעת.
‫זה בסדר.
‫אני אתך.
‫אני לא אוהבת את החושך.
‫דברים רעים קורים בחושך.
‫את רואה? זה בסדר.
‫זה בסדר.
‫את צריכה עזרה?
‫רק תראי אם מישהו בא.
‫למה נותנים לנו ‫את הדברים האלה?
‫הם לא יודעים מה הם עושים.
‫תורזין, מלרל.
‫כעת נותנים לנו את זה.
‫זה טעים.
‫יש לכן משהו בשבילי?
‫אסור לכן להיות פה. -תשתקי.
‫את מפריעה לדברים, ‫בחורה חדשה.
‫במקומך הייתי נזהרת.
‫מה זה? מה קרה?
‫מישהו היה פה.
‫תקשיבי לי, משהו היה שם.
‫משהו לא בסדר, לא...
‫לא אנושי. -יהיה בסדר, ‫אנו צריכים להרגיע אותך.
‫בבקשה, את חייבת להאמין לי.
‫רגע, בבקשה.
‫בבקשה, אל תעשי לי את זה.
‫תירגעי, זה לא יכאב לך.
‫תקראו לד"ר סטרינגר, בבקשה.
‫אני פה, אני פה.
‫בבקשה. -זה מנשך.
‫תנשכי אותו, ‫אחרת תנשכי את לשונך.
‫לא, בבקשה.
‫התרופות לא עובדות ‫כפי שקיוויתי.
‫הטיפול הזה אמור להועיל.
‫חשבתי שהפסיקו להשתמש ‫בהלם חשמלי. -תראה אותה.
‫היא הייתה נסערת קודם, ‫וכעת היא צייתנית כטלה.
‫הלוואי שיעשו את זה ‫לכל המטופלים כאן,
‫לשרוף את הטירוף מתוכם.
‫בואי, ישנונית.
‫הגיע הזמן להתעורר.
‫בואי.
‫אז... משום שיש לנו חברה חדשה, ‫בואו נעבור על החוקים.
‫כולן מקבלות הזדמנות לדבר.
‫אסור להפריע.
‫תגידו מה עולה לכן בראש.
‫מי רוצה להתחיל?
‫אמילי?
‫מה עשית לכריסטן?
‫עשינו טיפול לא מתוכנן ‫אתמול בלילה.
‫כך אתה קורא לזה? ‫-אין מה לדאוג, אמילי.
‫לפעמים אתה לוקח אנשים ‫שאינם חוזרים.
‫תמי לא חזרה.
‫מי זו תמי? ‫-היא האחרונה שיצאה.
‫מה אמרת? -איריס,
‫את יודעת שלא מדברים ‫על אנשים שאינם כאן.
‫למה אסור לדבר על תמי?
‫מי זו תמי?
‫זואי, איך את מרגישה ‫לגבי כל זה?
‫זואי.
‫בסדר.
‫בואו נדבר על מה שקרה אתמול, ‫טוב? במקלחת.
‫כריסטן.
‫ובכן...
‫אני לא ראיתי כלום.
‫אני מאמינה לה.
‫נהדר. זו מישהי שאת רוצה לצדך.
‫את בסדר?
‫אני לא יודעת מה קורה ‫במקום הזה.
‫יהיה בסדר.
‫אני רואה שאת חזקה.
‫להתראות, חברות.
‫אני הולכת למה שאמור להיות ‫הטיפול האחרון שלי עם סטרינגר.
‫מה זאת אומרת? ‫-זה אומר שמשחררים אותי.
‫זה לא ייתכן, ‫הייתי פה יותר זמן ממך.
‫סטרינגר אמר לך ‫שהוא משחרר אותך?
‫לא במילים האלה, אבל...
‫הוא אמר שאני מתקדמת נהדר.
‫את לא הולכת לשום מקום. ‫-אני כן.
‫איך גרמת לו לשחרר אותך?
‫איך התנהגת? מה אמרת?
‫לא התחזיתי לבריאה, כריסטן, ‫אם לזה את חותרת.
‫אני באמת בריאה.
‫אני מוכנה.
‫את באמת חושבת ‫שהיא יוצאת מפה?
‫איך את מרגישה? -יותר טוב.
‫אני מציירת הרבה.
‫אני מסתדרת עם כולן, ‫אפילו הבחורה החדשה.
‫קיבלתי את הציורים החדשים שלך.
‫מאיפה השגת אותם?
‫ממש הצלחת לבטא ‫את המהות שלה.
‫סתם השתעשעתי.
‫את מאוד מוכשרת, איריס.
‫אני כבר בריאה, אינך חושב?
‫זו תמונה ישנה.
‫אני כבר לא כזו, באמת.
‫עשית התקדמות משמעותית.
‫אז אוכל ללכת? ‫-נראה איך ילך היום.
‫כולן לא מאמינות לי, ‫הן לא חושבות שהחלמתי.
‫מה אתה עושה?
‫אני רוצה לנסות משהו שונה הפעם.
‫מה זה? -זה מטרונום.
‫תקשיבי לקצב, זה יעזור לך להירגע.
‫טוב, תעצמי עיניים.
‫מזמן לא היו לי בעיות.
‫אני מרגישה יותר טוב.
‫בריאה יותר.
‫תתמקדי בבית שלך.
‫תדמייני אותו.
‫תדמייני את הורייך שם, ‫מחכים לך.
‫אני מתחילה להיות עייפה.
‫תוכלי לתאר לי את ביתך?
‫באיזה צבע ביתך?
‫אנחנו גרים...
‫בבית לבן קטן.
‫אני צריכה... ללכת לישון.
‫זה ה-3 בספטמבר, 1958.
‫זו שעת לילה, ‫את ישנה בחדר השינה שלך.
‫היא ישנה במשרד שלי.
‫לאן היא הלכה?
‫תמצא אותה.
‫לאן אנו הולכים?
‫לא.
‫לא, זה לא בסדר.
‫לא.
‫לא, לא, לא, לא!
‫לא, לא, לא, לא...
‫בבקשה, אל תעשי זאת, ‫בבקשה...
‫אני כל כך מצטערת.
‫אני כל כך מצטערת, ‫אני כל כך מצטערת.
‫אני רוצה ללכת הביתה, ‫אני רוצה ללכת הביתה.
‫לא, אלוהים, בבקשה!
‫בבקשה, אל תעשי זאת, ‫בבקשה, בבקשה...
‫לא, לא!
‫זה בסדר.
‫איפה איריס?
‫היא עדיין לא חזרה?
‫טוב, הגיע הזמן לישון.
‫איפה איריס? ‫-קדימה, הגיע הזמן לישון.
‫לכי לישון.
‫מישהי ראתה את איריס היום?
‫אולי נתנו לה ללכת הביתה? ‫-אין מצב.
‫"איריס"
‫האחות לנדט.
‫בבקשה, האחות לנדט.
‫איפה איריס?
‫אם היא הלכה הביתה, למה ‫היא לא לקחה את ספר הציורים?
‫הם לא יספרו לך שום דבר פה.
‫תאמיני לי, ניסיתי.
‫"אליס"
‫"אליס הדסון"
‫"אליס"
‫כריסטן, אמרי לי מה מטריד אותך.
‫טיפלת בבחורה בשם אליס?
‫איפה שמעת את השם הזה?
‫זו מי שתקפה אותי במקלחת.
‫לא תענה לי, נכון?
‫מה קרה לאיריס?
‫כמה בחורות נעלמו ‫בבית החולים הזה?
‫האחות לנדט מחקה שם מהדלת ‫כשהגעתי לפה.
‫היית תחת השפעת תרופות.
‫אני בטוח שאת מאמינה ‫שראית את מה שאמרת.
‫זה קרה.
‫"תמי"
‫מה קרה להן?
‫למי? -לאיריס, אליס, תמי.
‫הן מתות?
‫למה את חושבת שהן מתות?
‫יש פה רוח רפאים.
‫רוח רפאים?
‫איך היא נראית?
‫בחורה.
‫בחורה שתקפה אותי במקלחת.
‫זו שאני רואה במסדרונות.
‫גם שאר הבנות, ‫אני יודעת שהן ראו אותה.
‫אז בבקשה,
‫אמור לי מה קורה פה.
‫בבקשה. -איני יכול ‫לתת לך תשובות, כריסטן.
‫עלייך לגלות אותן בעצמך.
‫לעזאזל, תגיד לי!
‫קח את כריסטן לחדר שלה. ‫-את לא מוותרת, מה?
‫תעזוב אותי!
‫מי זו אליס?
‫כולכן יודעות שהיא כאן, ‫למה אינכן עונות לי?
‫תסתכלו עליי! -מצטערת.
‫איני מדברת עם משוגעות.
‫אל תקראי לי כך!
‫אל תעשי זאת. ‫-תגידי לי מי זו אליס.
‫אליס הדסון הייתה פה.
‫היא הייתה אחת מאתנו, ‫אבל היא הלכה.
‫הלכה?
‫לאן? -היא יצאה, שחררו אותה.
‫אני יוצאת מפה.
‫הלילה.
‫אני אמצא את איריס. ‫-באמת? -באמת.
‫אינך יכולה לצאת. ‫-חכי ותראי.
‫אתן באות אתי? -איך?
‫זואי, תני לי את המטבע שלך.
‫היא לא נותנת לנו לעזוב.
‫הלו?
‫לנרד, כן. ‫תודה שהחזרת לי טלפון.
‫אני צריך להתייעץ.
‫עדיין אותן נשים אבודות, כן.
‫הבעיה היא שהמצב החל להחמיר.
‫טוב, בואי נראה.
‫צריך לדחוף את זה כאן,
‫ככה, כדי שזה ייראה נעול, ‫אבל אפשר לפתוח מבחוץ.
‫בסדר. -ואז תיכנסי למיטה.
‫תישארי לבושה, ‫אבל תסתתרי מתחת לשמיכה.
‫אבוא לקחת אותך, ‫לאחר כיבוי האורות. -ומה אז?
‫ואז ניקח את איריס ‫ונסתלק מפה.
‫למה אכפת לך מאיריס?
‫אכפת לי להוציא מכאן ‫את כולנו בחיים.
‫תפתחי.
‫טוב, עלינו ללכת עכשיו.
‫בואי.
‫"כריסטן"
‫אני לא חושבת שזו הדרך הנכונה.
‫הנה.
‫זה חדר מתים.
‫תדליק את האור שם, תסתכל. ‫-תסתתרי.
‫מישהו היה פה. ‫קדימה, בוא נסתכל.
‫ראית משהו?
‫לא.
‫בוא נלך מפה, אכתוב דו"ח. -טוב.
‫אמילי?
‫זו את?
‫אליס?
‫ניסיון יפה.
‫אמילי, מה קרה?
‫האחים תפסו אותי.
‫הם הכאיבו לי בזרועות.
‫מצאת את איריס? -לא.
‫לא.
‫היא נעלמה.
‫היא לא תחזור.
‫תראי,
‫אם לא נצא מפה,
‫אנו הבאות בתור.
‫אנו לא יוצאות.
‫אנו חייבות לנסות שוב.
‫אף אחת לא יוצאת החוצה.
‫שלום.
‫אז, רוי... -לא מעוניין. ‫-אפילו לא הקשבת לי.
‫בסדר, דברי. -ובכן,
‫אני יודעת שאמרת שלא תצא עם ‫אף אחת מאתנו בתוך המחלקה,
‫אבל אני יודעת שאצא בקרוב,
‫וחשבתי שאולי ‫תתקשר אליי מתישהו.
‫אין שום מצב,
‫שאי פעם, אי פעם אצא אתך. ‫הבנת?
‫אבל אני... -לא, לעולם לא.
‫תניחי לי, אני עמוס כאן, ‫ואין לי זמן לזה.
‫טום סטיוארט רצח אותי, ‫טום סטיוארט רצח אותי.
‫אז... את והפסיכית ‫נהניתן לברוח אתמול בלילה?
‫לכי מפה.
‫הייתן עלולות לסבך את כולנו. ‫-חיפשנו את איריס. -ו...?
‫לא מצאנו אותה. -בטח ‫לא חיפשתן במקומות הנכונים,
‫לא עם "מגלן" ההיא.
‫מה אמרת? -כלום.
‫ראיתי את שתיכן חומקות החוצה ‫אתמול בלילה. -תשתקי.
‫הם מסתכלים. -ובכן, ‫את מאשימה אותם?
‫רק משום שהייתי מספיק אמיצה ‫לעשות זאת...
‫אולי בפעם הבאה תעשי טובה, ‫ותצליחי.
‫בו-הו, זואי הקטנה והביישנית.
‫אולי תזחלי לשריון ותסתתרי, ‫כמו צב קטן?
‫אולי תניחי לה?
‫מה קרה? אבא לא נתן לך ‫מספיק תשומת לב? -אל תתערבי.
‫אולי תניחי לכולנו?
‫אף אחד לא מחבב אותך.
‫את מקנאת. -במה? -בי.
‫את מקנאת בי מאז שהגעתי לפה.
‫נמאס לי לסבול את ‫ההתנהגות העלובה שלך,
‫והמגוחכת... -איני שומעת אותך.
‫כולן מקנאות בי.
‫נראה את רוי מסרב לזה.
‫לא, לא!
‫בבקשה, שחררי אותי. ‫בבקשה, תוציאי אותי מפה.
‫אליס, זה לא היה הרעיון שלי, ‫אני נשבעת.
‫הן הכריחו אותי ל...
‫לא, עצרי. לא, לא! ‫בבקשה, אל תעשי זאת.
‫לא, תני לי ללכת. אליס...
‫לא, בבקשה, אל תעשי זאת.
‫לא, לא!
‫אי אפשר לצאת מקדימה שוב, ‫אבל אם...
‫איפה שרה?
‫שרה, לא!
‫איפה שרה?
‫אם אליס תפסה את שרה, ‫היא תתפוס את כולנו.
‫לא, לא, לא, לא!
‫"א.ה"
‫אליס הדסון.
‫זה היה שלה?
‫לא נגעתי בה.
‫זו הייתה שרה, ושאר הבנות.
‫מה עשית לה?
‫אני לא יודעת על מה היא מדברת.
‫את כן. -תשתקי, זואי. ‫-זה לא משחק.
‫מה עשית לה?
‫למה היא רוצה להרוג אותנו?
‫מה הן עשו לה, זואי?
‫תראי, בבקשה, זואי.
‫אני צריכה לדעת.
‫אליס הייתה רעה.
‫היא פגעה בנו.
‫היא פגעה בנו כל הזמן.
‫תמי אמרה לנו מה לעשות. ‫-תמי הייתה פה לפנייך.
‫היא אמרה שהיא תוכל ‫לעצור את זה.
‫זה היה הרעיון שלה.
‫אז... נפטרנו ממנה.
‫אליס. -מה?
‫אני יודעת איפה הארנבון שלך.
‫מצאת אותו? -כן.
‫זה בחדר של תמי.
‫זה שלי, אל תיקחי אותו.
‫לא, לא!
‫לא!
‫כולנו עזרנו.
‫וכעת היא תהרוג את כולנו.
‫היינו חייבות.
‫היא הייתה נוראית.
‫אז למה היא רודפת אותי?
‫מה זה משנה? כולנו נמות.
‫אמילי... אמילי.
‫אמילי!
‫אנו חייבות לצאת מפה, טוב?
‫אבל מה עם אמילי? -ניקח אותה.
‫בסדר? בואי.
‫אמילי, מה את עושה?
‫אני לא חזקה כמוך.
‫תניחי את הסכין.
‫אני לא יכולה. -אנו נצא מפה.
‫אמילי!
‫לא, לא, לא. זה לא קורה.
‫בבקשה, אל תתני לה לתפוס אותי, ‫אני לא רוצה למות.
‫זואי.
‫את בוטחת בי?
‫תפתחי את הדלת.
‫מאיפה השגת את זה?
‫תפתחי את הדלת, עכשיו.
‫תירגעי, אל תעשי משהו ‫שתתחרטי עליו.
‫מתרחשת כאן תקרית. ‫-תפתחי את הדלת המחורבנת!
‫היי, זוז. -לאט. ‫-זוז. -תירגעי.
‫זוזו לאחור.
‫תעמדו ליד הקיר.
‫זוז לאחור, תיצמד לקיר.
‫בואי.
‫זוזו.
‫זוזו, זוזו! -אל תעשי זאת.
‫תראה אותי. ‫-את פוגעת רק בעצמך.
‫מה תעשי, כריסטן? לאן תלכי? ‫-הרחק מכאן. -תזרקי את הסכין.
‫לא, לא, תניחו לי, ‫אתם לא מבינים!
‫אליס הדסון מנסה להרוג אותנו!
‫מספיק. -אתה לא רציני.
‫לא, בבקשה. -כריסטן, ‫כריסטן, כריסטן.
‫אני מבקש שתירגעי.
‫הבחורה היא אבודה, אתה יודע. ‫-למרבה המזל, זו לא החלטה שלך.
‫אתה באמת חושב ‫שתוכל לרפא אותה?
‫אני חייב לנסות.
‫אני צריך עוד זמן איתה, ‫זה הכול.
‫אתה אבוד כמוה.
‫תהיה איתה מאה שנה, ‫והיא לא תחלים.
‫לא, לא! תעזוב אותי!
‫תקשיבו לי, תקשיבו לי.
‫תלבישו אותה בכתונת משוגעים ‫ותנעלו אותה בחדר.
‫דוקטור? -אתם לא מבינים...
‫לא.
‫רגע...
‫אני מצטערת... ‫אני כל כך מצטערת.
‫את צריכה לנוח. קדימה...
‫עד למטה.
‫זהו. עכשיו, ‫זה לא היה נורא, נכון?
‫שינה ערבה, מותק.
‫לאן אנו הולכות? ‫-אנו יוצאות מפה.
‫מהר.
‫תפתחי את הדלת עכשיו!
‫עצרו!
‫לכל הרוחות, אל תסגרו...
‫פתחו את הדלת!
‫הוא ממש כועס.
‫היי, חזרו הנה!
‫חכו!
‫היי, חזרו לפה!
‫אנו לכודות.
‫אולי לא, הנה. בואי... בואי.
‫זואי, קחי את זה.
‫בואי.
‫טוב.
‫אולי זה מגיע לקומה הראשונה, ‫טוב? -אכנס קודם. -טוב, קדימה.
‫שלחי את זה בחזרה מהר, טוב? ‫-בסדר.
‫היי, תפתחי את הדלת!
‫לעזאזל.
‫קדימה.
‫זואי.
‫"אליס הדסון"
‫"טיפול בהיפנוזה"
‫"הלם חשמלי"
‫"כריסטן: מוחה, שורדת, ‫חכמה, מאוד אלימה"
‫"איריס אמנית, שרה מפתה, ‫תמי אלימה, זואי ילדה"
‫מה קורה?
‫תשובות.
‫בלי לשקר הפעם, ‫או שאני נשבעת באלוהים...
‫עכשיו.
‫האמת.
‫שמך...
‫הוא אליס לי הדסון.
‫אפשר?
‫נחטפת מביתך בלילה ‫של ה-3 בספטמבר, 1958.
‫אני כריסטן.
‫לא אליס, אני כריסטן.
‫נשארת קשורה במרתף ‫של בית חווה נטוש,
‫במשך חודשיים כמעט.
‫אותו בית ששרפת.
‫היית רק בת 11.
‫מורעבת, חולה בקדחת, ‫לכודה בחושך.
‫זה היה סיוט אמיתי.
‫ההימלטות היחידה שלך...
‫הייתה להזיות.
‫כדי לשרוד את הטראומה, ‫הנפש שלך נסדקה.
‫את סובלת מפיצול אישיות.
‫כל אישיות נטלה חלק ‫בסיוט הזה,
‫ונעלה אותו הרחק ממך, ‫למען הגנתך.
‫אבל הדמויות החדשות ‫הפכו כל כך...
‫דומיננטיות, הן לגמרי ‫שלטו באישיות של אליס.
‫אני יודע, זה לא היה נעים.
‫הטכניקות שלי עוזרות לך.
‫לאחר כמה שנים של טיפול, ‫הצלחנו לבודד את הדמויות שבך.
‫רק התחלנו להפריד ביניהן, ו...
‫להעלים אותן עם טכניקות ניסיוניות, ‫כשאת, כריסטן, הופעת.
‫לא הופעתי לפתע.
‫נפשך המציאה את כריסטן ‫כדי להגן על עצמה,
‫ולא לחיות מחדש ‫את הטראומה הזו.
‫כעת הגיע הזמן לומר שלום.
‫בבקשה, אל תהרגי אותי.
‫אל תזוזי, אל תזוזי. ‫זה בסדר, תנשמי.
‫היא האחרונה שיצאה.
‫מה אמרת?
‫איריס.
‫את יודעת שאיננו מדברים ‫על אנשים שאינם כאן.
‫היא לא זוכרת את החוקים.
‫כי היא המשוגעת כאן, ‫אתה יודע. -מספיק.
‫היא החלימה?
‫היא כנראה תצטרך טיפול ‫במשך כל חייה,
‫אבל היא כבר לא מהווה ‫סכנה לעצמה.
‫היא...
‫בעיקר, ‫הבת שלכם, שוב.
‫נוכל לראותה עכשיו?
‫אליס.
‫מותק, את בסדר?
‫אנו אוהבים אותך, יקירתי.
‫אימא... אבא.
‫הו, מותק.
‫חשבתי שאת...
‫תרצי את הדברים שלך.
‫וגם תיקנתי את זה בשבילך.
‫תודה.
‫אני חושבת שאני זוכרת. ‫-מה את זוכרת?
‫הכול.
‫בית החווה הישן.
‫המקום הזה.
‫האחרות.
‫אמילי, שרה, איריס.
‫כריסטן.
‫את יכולה לשכוח מהן עכשיו.
‫מתי אוכל לצאת מפה?
‫אני באמת רוצה לנסוע הביתה. ‫-ד"ר סטרינגר אמר,
‫יומיים, אולי שלושה ימים.
‫מספיק עם הביקור להיום.
‫ניתן לך לנוח. ‫-נוכל להישאר עוד קצת?
‫תקבלו אותה לעצמכם בקרוב.
‫תרגום והפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום