Title: Hogar Year: 2020 Duration: 01:43:47 Subtitles Source: Netflix
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫- ‏NETFLIX מציגה -
‫- לחיות כמו שמגיע לך. ‫פריג'יסמארט, מכשירי חשמל לבית -
‫"לחיות כמו שמגיע לך."
‫קלאסיקה.
‫תודה רבה.
‫כמה זיכרונות... אני זוכרת את עצמי ‫אוכלת כריך חמאת בוטנים מול הטלוויזיה.
‫מאיזו שנה זה? 1994?
‫תשעים ושמונה.
‫לעזאזל! הייתי... בן כמה?
‫חמש עשרה, נכון? ואת?
‫שתים עשרה.
‫אנחנו מזדקנים, נטליה.
‫"לחיות כמו שמגיע לך."
‫הכול שלך? ‫-הכול שלי, כן.
‫הלקוח לא אהב את זה,
‫אז נאלצנו ללחוץ. ‫נאלצנו להילחם כדי שינסו את זה
‫כי לא עשו אז דברים כאלה.
‫ודאי, זה היה מצוין לזמנו.
‫ולימינו?
‫כן...
‫ולימינו... כמובן.
‫יש דברים שהם נצחיים.
‫יש לך משהו מהזמן האחרון?
‫ובכן, יש לי...
‫הקמפיין לטלפוניקה. ‫-מוביסטאר.
‫לא, טלפוניקה. גם יש לי...
‫קמפיין חג של יקב קורדוניו מהשנה שעברה.
‫- שותים לחיי שנת 2018 -
‫זה לא.
‫זה לא מוכר לי.
‫לא? זה הצליח יפה, ממש יפה.
‫את זה עשית בטילסון?
‫כן.
‫כן... זה היה האחרון לפני...
‫עבדתי שם הרבה זמן ורציתי שינוי...
‫לא יודע. רציתי לנסות חברה קטנה.
‫לא כל כך קטנה.
‫לא, טוב...
‫לא... ממש לא.
‫התכוונתי צעירה יותר ‫ויותר מוכנה לקחת סיכונים.
‫זה מה שחיפשתי.
‫ועזבת את טילסון מתי...?
‫לפני שנה.
‫בוא נראה...
‫חאבייר... יש לך רזומה מרשים.
‫הייתי אומרת שאתה מיתולוגי.
‫לגמרי.
‫ו...
‫המשרה הפנויה אצלנו...
‫היא לא לרמה שלך.
‫היא לא חייבת להיות. ‫-כן.
‫היא ברמה בסיסית... למתחילים ממש.
‫אבל הרי כולנו מתחילים, במובן מסוים, לא?
‫אני לא מבינה.
‫זה לא מתחת לרמתי. אפשיל שרוולים ‫ואעבוד לצד הצעירים או כל אחד...
‫תראה, חאבייר, אמרת...
‫שאתה מחפש מקום צעיר שלוקח סיכונים.
‫אבל... אני לא רואה בזה שום סיכון.
‫אני רואה...
‫בקבוק קאווה
‫וכובע של סנטה קלאוס.
‫אני מצטער.
‫אלווה אותך לדלת.
‫אפשר לזכות אותי על החנייה, בבקשה? ‫-כן, ודאי.
‫עבור איזה לקוח? ‫-סליחה?
‫מי הלקוח שלך? ‫-לא, אין לי לקוח.
‫באתי לראיון עבודה.
‫מצטער, אנחנו נותנים זיכוי רק ללקוחות.
‫טוב, אבל הם ביקשו ממני לבוא.
‫השארתי את המכונית למטה ו... לא אמרו לי.
‫כן...
‫באמת היו צריכים להגיד לך.
‫אבל זאת מדיניות החברה. אני מצטער.
‫לא תוכל לחרוג מהמדיניות?
‫אני פשוט צריך להזין קוד.
‫לכל לקוח יש קוד, והוא צריך להיות רשום.
‫אני מצטער. ‫-כן, כבר אמרת.
‫סליחה?
‫"מצטער". זו הפעם השלישית שאתה אומר את זה.
‫אתה מוכן פשוט לזכות אותי על החנייה, בבקשה?
‫מצטער.
‫איקר?
‫יש בעיה?
‫האדון ביקש לזכות אותו על החנייה.
‫אמרתי לו שאני צריך קוד לקוח בשביל זה.
‫תזכה אותו.
‫תשתמש בקוד שלי.
‫תודה רבה.
‫על מה אתה חושב?
‫נו, ספר לי. מה קרה?
‫על ראיון העבודה שלי היום.
‫איך היה? ‫-בסדר.
‫כן. ממש בסדר.
‫יש לי תחושה טובה.
‫הם יודיעו לי תוך כמה שבועות.
‫חאבייר...
‫שאל אותי. ‫מה?
‫על מה אני חושבת? ‫-מרגה...
‫נו.
‫על מה את חושבת?
‫אל כרמל (שכונת פועלים). ‫-לא.
‫היא שלנו ואנחנו משכירים אותה ‫לכמה אסייתים תמורת כלום כסף.
‫בשום אופן.
‫כמה זמן נוכל להמשיך ככה?
‫שכר הדירה פה חונק אותנו כל חודש.
‫זה הבית שלנו.
‫אלה ארבעה קירות, חאבייר.
‫לא יותר.
‫עדיף למכור את המכונית.
‫גם אותה.
‫ואיך אגיע לראיונות? על אופניים?
‫בפיאט.
‫או במטרו, ותוכל להגיד להם שהמכונית במוסך.
‫מה?
‫מה? את רוצה שאשקר?
‫חאבייר... ‫-מה?
‫אין לו מושג.
‫היי.
‫דיברת עם אימא, נכון?
‫אין לך מה לדאוג, בסדר?
‫אנחנו עוברים רק באופן זמני.
‫כן, היא... כבר אמרה לי.
‫רק לכמה חודשים, עד שהעניינים יסתדרו.
‫וגם אל תדאג בקשר לבית הספר
‫כי שילמנו שכר לימוד מראש לכל השנה.
‫אז עדיין תוכל ללכת לשם. ‫-לא, אין צורך.
‫אין צורך במה?
‫אם עוברים, עדיף שאלך לביה"ס הקרוב ביותר.
‫אבל אמרתי ששילמנו מראש.
‫למה שאשאר? גם ככה צוחקים עליי. ‫מה יגידו אם ישמעו שאני גר באל כרמל?
‫צוחקים עליך?
‫על מה?
‫מה נראה לך?
‫לא יודע, דני. תגיד לי אתה. ‫-אבא...
‫למה שיצחקו עליך? ‫-אתה לא רואה?
‫אני לא רואה כלום, דני.
‫בטח...
‫אני מאחר.
‫ארת'לי.
‫יורד גשם. את רוצה...
‫רוצה טרמפ למטרו?
‫טוב...
‫תודה.
‫ארת'לי.
‫רציתי להגיד לך...
‫טוב, בטח אשתי סיפרה לך שאנחנו עוברים.
‫כן, היא סיפרה לי.
‫המצב לחוץ, מאוד לחוץ.
‫אוי לא, אדוני.
‫אני מצטער, ארת'לי.
‫בבקשה, אל תעשה לי את זה.
‫כשהמצב ישתפר עוד כמה חודשים, אולי...
‫ודני?
‫אני אוהבת את הילד...
‫דני יהיה בסדר.
‫כעת, אם לא אכפת לך... ‫-לבי נשבר...
‫גם אנחנו מאוד עצובים.
‫ארת'לי, בחייך.
‫אני מצטערת.
‫סלח לי.
‫מה שהתכוונתי לומר זה...
‫כן?
‫את המפתחות.
‫תוכלי להחזיר לי את המפתחות של הדירה?
‫ארת'לי!
‫זה ארגז כוסות נוסף. שימו אותו כאן.
‫תיזהרו במעלית.
‫- לחלום בגדול -
‫חאבייר מוניוס?
‫שלום. סליחה, איפה המנהלת? ‫-היא מאחור.
‫תודה.
‫חאבייר מוניוס?
‫שלום. חאבייר מוניוס?
‫בוא איתי, בבקשה.
‫להסתכל איך התחת שלכם גדל ‫והשיער שלכם מאפיר,
‫ככה אתם חושבים שתשנו דברים?
‫לא!
‫מצד שני - לקום, לתפוס את החיים בביצים
‫ולתת להם לחיצה טובה? ככה תשנו דברים?
‫כן!
‫אתם צריכים להפסיק להתנצל. ‫אתם צריכים להפסיק לבקש רשות!
‫חאבייר?
‫כן.
‫ואז אמרתי, "חאסינטו, אני לא איש מכירות".
‫לא.
‫אני חולם חלומות.
‫כי פרסום זה לחלום ולהראות לאנשים ש...
‫טוב, בואו לא נשלה את עצמנו, ‫החלום הוא לא עד כדי כך מקורי.
‫צריך להראות להם... שיש בחיים עוד, כן?
‫יותר ממה שהם מוכנים להתפשר עליו.
‫לוקאס, תקשיב, לא מלמדים את זה בבית ספר.
‫אני רושם תקציר.
‫טוב, הבאתי את תיק העבודות שלי.
‫לא, אין צורך.
‫חאבייר, אין צורך בזה. ‫כולם מכירים את עבודתך.
‫‏BMW, פריג'יסמארט...
‫אהבתי את הקאווה עם הכובע הקטן. ‫-כן, בטח.
‫שאלתי היחידה היא מתי תוכל להתחיל.
‫לא יודע... עכשיו?
‫נפלא ונהדר.
‫אוי, סליחה, ‫יש לי שיחת ועידה עם לונדון עכשיו.
‫אתה ולוקאס יכולים לעבור על הפרטים.
‫יופי.
‫ברוך הבא. ‫-תודה.
‫אז ברוך הבא. ‫-תודה רבה.
‫הנה החוזה.
‫אם אתה רוצה להעיף מבט. ‫-כן, ודאי.
‫תודה.
‫סלח לי...
‫לוקאס? ‫-כן.
‫לוקאס, מה זה?
‫תקופת ניסיון... שלושה חודשים.
‫ללא תשלום?
‫נכון.
‫כן, אבל רגע. זה...
‫חוזה של מתמחים.
‫נכון. כך צוין במודעת הדרושים.
‫תוכל לבקש מדריו שיחזור?
‫זה בעייתי. הוא בשיחה.
‫תראה, דריו ואני מכירים הרבה זמן.
‫הוא לא יעמיד אותי בתקופת מבחן. ‫-הוא באמת הופתע...
‫לראות את שמך.
‫הוא הופתע שבאת.
‫ובכן?
‫ואמר שאתה מציאה.
‫לא...
‫שלום. ‫-מה נשמע?
‫טוב, הייתי על הרגליים כל היום. ‫נדמה לי שחטפתי יבלת.
‫אני צריכה נעליים נוחות, אחרת...
‫אקונומיקה.
‫ומה עם דני? ‫-הוא בחדר.
‫השארתי לך מקרוני במיקרוגל.
‫- מרתף -
‫תירגע!
‫תירגע. אין שם אף אחד.
‫- התעמלות אמנותית -
‫מה קורה?
‫כלום. שיעורי בית.
‫איך היה בבית הספר?
‫בסדר.
‫עדיף בלי תלבושת אחידה, נכון?
‫יותר נוח, יותר... יומיומי.
‫היי, דני. מזמן לא עשינו משהו יחד.
‫הלכנו לראות את "מלחמת הכוכבים". ‫-כן, אבל זה היה מזמן.
‫אולי... תשמע, אני יוצא לריצה ‫לנקות את הראש קצת ולהתאוורר.
‫אולי תבוא איתי? ‫-עכשיו?
‫כן, עכשיו. יש הרבה זמן עד ארוחת הערב.
‫לא יודע. אני מתרגל אלגברה.
‫נפש בריאה בגוף בריא, נכון? ‫לא לימדו אותך בשיעורי לטינית?
‫אלוהים, אבא. לטינית לימדו בזמנך.
‫לא יפה!
‫אחליף בגדים ואראה לך מה שווה אביך הזקן.
‫ליד הדלת עוד חמש דקות.
‫יפה מאוד.
‫קדימה.
‫דרך האף.
‫תנשום דרך האף, תנשוף דרך הפה.
‫לא, אתה נושם דרך הפה, דני.
‫ככה תתעייף יותר. תשמש באף.
‫בסדר. ‫-קדימה, כל הכבוד.
‫ככה עושים את זה. קדימה.
‫אתה שוב נושם דרך הפה.
‫מצטער. ‫-לא! אל תתנצל.
‫אל תגיד "מצטער". אל תדבר. קדימה.
‫לנשום דרך האף ולנשוף דרך הפה.
‫לא! לא עוצרים!
‫ככה לא תגיע לפסגה! קדימה! ‫-אני לא יכול.
‫אני לא יכול. ‫-אתה יכול. קדימה, דני!
‫לא יכול! ‫-כמעט הגענו. קדימה!
‫דני, לא. אל תעצור! קדימה. תמשיך. דני!
‫מה קרה?
‫כלום. ‫-מה זאת אומרת "כלום"?
‫כלום. יצאנו לריצה והוא קצת התעייף.
‫הקאת?
‫מה עשית?
‫אני? ‫-כן.
‫זה לא אשמתו של אבא.
‫רצנו במעלה הגבעה.
‫איזו גבעה? מאחור?
‫חשבתי שהוא מסוגל, מרגה. ‫-אבל למה?
‫למה מה? ‫-למה הוא היה צריך לטפס את זה?
‫הוא לימד אותי.
‫זה ספורט. זה בריא.
‫זה... זה בריא, נכון? ‫-את יודעת מה לא בריא? השמנת יתר.
‫חאבייר. ‫-את יודעת מה עוד? צוחקים עליו.
‫מספיק! ‫-לא ידעת?
‫חאבייר. ‫-לא ידעת, נכון?
‫ברור שאני יודעת. הוא הבן שלי.
‫וכבר דיברתי עם המנהל והמורה שלו.
‫ומה איתי?
‫למה לא דיברת איתי, מרגה? נראה לי ‫שכולם יודעים שצוחקים עליו חוץ ממני.
‫רוצה לדעת למה לא סיפרתי לך? בגלל זה.
‫כי לבנך יש בעיות בבית ספר ‫והפתרון שלך הוא לגרום לו להקיא.
‫אני רוצה בטובתו. ‫-בטובתו?
‫כן, את הכי טוב בשבילך ובשביל דני.
‫לא רוצה שינדו את בני ‫ושתחזרי הביתה עם ריח של אקונומיקה.
‫זאת עבודה. אני משתדלת.
‫נכון, אבל זה לא נקרא להשתדל, מרגה. ‫זה נקרא להיכנע.
‫כדאי שתצא להתאוורר.
‫כן?
‫שלום, זה בקשר למודעה.
‫איזו מודעה?
‫המכונית יד שנייה...
‫זה עדיין רלוונטי?
‫שאלתי אם זה עדיין רלוונטי. ‫-לא.
‫לא... מצטער. כבר מכרתי.
‫כבר?
‫אולי אקפוץ לראות אותה ואציע מחיר?
‫לא, היא כבר נמכרה.
‫לילה טוב.
‫מציגים לכם טעמים חדשים...
‫יש מי שלוקחים סיכון...
‫שוברים מוסכמות...
‫בעלי חזון, אנשים ש...
‫חדשה לגמרי, מלפני 48 שעות...
‫וההצלחה לא באה מאליה....
‫בואו לחוות משהו חדש בכל יום.
‫זה הזמן להצליח...
‫באחריות מלאה.
‫בואו נעשה את זה יחד.
‫שמור על ראש שקט...
‫לך ולכל המשפחה.
‫- לארה-חברה, בריכת שחייה-קרלה, ‫תומאס-משרד, מוני-מאמנת -
‫- יום אחד -
‫- תאונה -
‫- תחת השפעת אלכוהול -
‫- שלילה זמנית של רישיון נהיגה -
‫- לשנה אחת -
‫- לוח שנה, 21 בספטמבר -
‫- רופא שיניים, ‫אלכוהוליסטים אנונימיים, בכנסייה -
‫- אלכוהוליסטים אנונימיים, בכנסייה -
‫ערב טוב. מה שלומך? ‫-מצוין.
‫היכנס. מחכים לך. ‫-טוב. יופי.
‫אצטרף עוד מעט.
‫ברוך הבא!
‫לא... אני לא... ‫-בוא, תיכנס.
‫אנחנו לא נושכים.
‫אמפרו.
‫חאבייר.
‫פעם ראשונה?
‫כן.
‫היכנס.
‫בוא. שב איפה שאתה רוצה.
‫שלום. ערב טוב.
‫שלום. ‫-שלום.
‫מה שלומך?
‫שבוע טוב?
‫- חודש אחד -
‫שלום. ברוכים הבאים.
‫טוב... בואו נתחיל.
‫יש לנו פנים חדשות היום.
‫זאת הפעם הראשונה שלו אז בואו נקבל את פניו.
‫אתה יכול לדבר, אם תרצה, אבל לא חובה.
‫אפשר לשתף. אפשר להקשיב.
‫אפשר הכול, למעט להפריע באמצע.
‫מי רוצה להתחיל?
‫אני.
‫זה היה שבוע...
‫שבוע דפוק לגמרי.
‫טוני ואני נפרדנו.
‫אני יודעת שבטח תגידו שזה לטובה.
‫שילך להזדיין. שהוא רק עשה בעיות. כן...
‫הוא הסניף שורות כל היום, אבל...
‫עכשיו כשהוא איננו, אז...
‫אני בעצמי רוצה להסניף שורה.
‫זה...
‫זה הדבר הכי חשוב לי בעולם.
‫באמת.
‫אבל נראה לי שבקרוב אחזיר אותו.
‫כן, אני בסדר. ‫זאת אומרת, לפעמים אני עובר ליד פאב
‫וחושב, "לעזאזל, יכולתי להיכנס...
‫לשתות אספרסו עם ברנדי ולדפוק את הראש.
‫כשהוא...
‫כשהוא מנשק אותי,
‫אני יודעת...
‫שהוא רק מנסה...
‫להריח את הבל הפה שלי.
‫קשה לצאת לבלות.
‫קשה לפגוש חברים.
‫קשה לצאת, תמיד יש בירה ומשקאות מסביב.
‫יש לי יום הולדת היום, לעזאזל!
‫אני כבר בת 36.
‫אבל בלי קאווה, כן?
‫בלי קאווה. נרים כוסית... של מים מוגזים.
‫עוד מישהו?
‫טוב, אם אין לאף אחד מה להוסיף
‫נסיים עכשיו...
‫סליחה.
‫שלום.
‫קוראים לי...
‫חאבייר.
‫זאת הפעם הראשונה שלי פה.
‫אני לא באמת יודע
‫איך זה עובד.
‫אבל רציתי...
‫רציתי להודות לכם על ששיתפתם
‫את הסיפורים שלכם ועל שעזרתם לי...
‫להבין...
‫שאני לא לבד.
‫וזה מה שאני צריך.
‫לא להיות לבד ולא להתמודד לבד.
‫ניסיתי להפסיק...
‫לא פעם ולא פעמיים...
‫אני חושב שבסביבות...
‫חמש פעמים.
‫וחמש פעמים חזרתי לחפש את הבחור...
‫שימכור לי קצת חומר.
‫חזרתי לזה מתוך חולשה, מתוך טיפשות...
‫כי אין לי שום דבר אחר.
‫כי כבר איבדתי את אשתי...
‫איבדתי את בתי.
‫פגעתי בהן...
‫רגשית...
‫ולא רגשית...
‫אם אתם מבינים אותי.
‫אבל אני רוצה להשתנות.
‫אני רוצה להאמין שאני אדם טוב יותר...
‫שאני מסוגל ליותר.
‫כי זה לא אני.
‫תודה רבה.
‫אתה צודק.
‫ברכותיי.
‫נחמד מצדך. תודה. ‫-וברוך הבא.
‫ברוך הבא.
‫תודה. אני מעריך את זה. ‫-הצעדים הראשונים הכי קשים, לא?
‫והשני, השלישי, הרביעי, החמישי,
‫והשישי...
‫כי יש שנים עשר...
‫צעדים.
‫אה, נכון. סלח לי.
‫שלום.
‫רק רציתי לעודד אותך, אם אפשר.
‫אני ממש מבין אותך. עברתי משהו דומה.
‫מעידות חוזרות...
‫הן דבר קשה.
‫לא אספר לך כמה פעמים נפלתי וקמתי שוב.
‫אבל תראה אותי עכשיו.
‫שנה אחת.
‫אז תמשיך, בסדר?
‫תודה רבה.
‫לילה טוב.
‫סליחה...
‫אכפת לך...
‫פשוט, יש לי הרבה תהיות, הרבה שאלות.
‫אולי נשתה קפה?
‫כבר מאוחר, מצטער.
‫לא, בוא נלך. יש בית קפה פה ליד.
‫חאבייר. ‫-תומאס.
‫נעים מאוד.
‫החכמה היא לזהות את זה.
‫לדעת אילו מצבים מפתים אותך,
‫מה מוציא אותך מאיזון.
‫להכיר את החולשות שלך.
‫ואתה לא יכול להגן על עצמך מכולן, זהירות.
‫אבל הידיעה שהן שם היא חצי ניצחון.
‫תאמין לי, אני לגמרי מודע להן.
‫אבל אתה מאמץ אותן, או מאשים אחרים?
‫שאלה טובה.
‫השאלה הכי חשובה.
‫והחולשות שלך?
‫איך אתה מזהה אותן?
‫תרגול.
‫לפעמים העבודה שאתה...
‫במה אתה עוסק?
‫אני סמנכ"ל ב"אלטמירה טרנספורט".
‫כן, וואו. אבל יש לחצים, יש קונפליקטים.
‫לפעמים לא מעריכים אותך מספיק.
‫גם בבית. ‫-בבית?
‫כן, נו, כמו כולם.
‫תראה, אני עובד הרבה שעות ולארה... ‫לארה זו אשתי.
‫לפעמים היא חושבת שאני לא מספיק נוכח.
‫כאילו שיכולת לשבט את עצמך.
‫שאני לא נוכח בחיי בתי. ‫-כך היא אומרת?
‫לא בדיוק, אבל כך היא חושבת.
‫וזה כואב.
‫וזו... אחת מחולשותיך?
‫אני רק אומר כי...
‫נראה שאתה מאשים אותה או...
‫אתה רואה?
‫כמה קל ליפול למלכודת הזאת, אפילו לי.
‫שמת לב.
‫- מרגה -
‫סליחה. ‫-זה בסדר. תענה אם צריך.
‫לא... זה שום דבר.
‫לא!
‫עליי. ‫-אין צורך.
‫תודה, זה מאוד עזר לי. ‫-אין בעד מה, אחי.
‫סליחה, רציתי לשאול אותך...
‫מצטער. רק נפגשנו ואני לא מפסיק לחטט...
‫עזוב. מה העניין?
‫התחלתי את תוכנית השיקום הזאת ו...
‫ואני צריך תומך, ו...
‫תהיתי אם תסכים...
‫אני לא יודע.
‫אף פעם לא הייתי תומך של מישהו, ‫וזאת אחריות עצומה. אני לא...
‫מצטער, לא התכוונתי ללחוץ עליך.
‫אבל רק עברתי לברצלונה ו...
‫אני לא מכיר פה אף אחד, אז...
‫בסדר. אפשר לנסות אם תרצה.
‫חודש-חודשיים, ונראה איך הולך.
‫מצוין. תודה. ‫-בסדר.
‫תודה רבה. ‫-בשמחה.
‫כן?
‫היי, ערב טוב. אני מתקשר בקשר למכונית.
‫נמכרה.
‫חאבייר?
‫איפה היית? ‫-השיעור התארך.
‫המרצה הזמין כמה מאיתנו לשתות.
‫יכולת להתקשר.
‫הסוללה נגמרה.
‫אני צריך לטעון אותה.
‫אז את מי הזמין המרצה?
‫את החנונים.
‫את אלה שהוא הכי אוהב.
‫חנפן.
‫ומה? יש לו עבודה בשבילך?
‫כן, יש לו משהו. הוא צריך עזרה בפרויקט. ‫נראה מעניין.
‫באמת? נהדר, לא?
‫כן, אני חושב שהמצב משתפר.
‫- קומה שלישית -
‫קרלה?
‫את באה? ‫-אני באה!
‫מותק, נפספס את המעלית.
‫אני באה!
‫המפתחות אצלך?
‫לא... נתתי לך אותם קודם.
‫את באמת לא מוצאת אותם?
‫חונאס!
‫תירגע, חונאס!
‫תירגע!
‫בוא החוצה! אולי ככה תירגע!
‫- טלפון לעו"ד, שיחת ועידה, יפן -
‫- שיעור התעמלות של מוניקה -
‫- סנכרון יומן, סנכרן -
‫- מסנכרן יומן -
‫- יומן מסונכרן -
‫חונאס!
‫מה קורה לך, חונאס?
‫חונאס!
‫קדימה!
‫מקדמות!
‫מזומן!
‫לארה, אני מצטער.
‫הייתה לי בעיה ביומן! ‫-הבעיה היא אתה!
‫למה את מתעצבנת מכל דבר?
‫אני לא מתעצבנת!
‫לארה!
‫באמת ליהנות מהרגע.
‫- מתחם ספורט -
‫אחרי שנים של מסעות...
‫אנחנו מביאים לך עד הבית...
‫מוכן לגלות אותם?
‫מה אפשר להציע לך?
‫קוניאק, לפני שתצטנן?
‫מה אתה רוצה?
‫עבר הרבה זמן מאז שדיברתי, נכון?
‫שישה חודשים? לפחות.
‫לא.
‫אני בסדר.
‫זה בסדר, לא מחזיר את האסימון.
‫אבל הבנתי כמה קל לאבד אותו.
‫לפני כמה ימים, רבתי עם אשתי, ‫שום דבר רציני.
‫לא יודע.
‫לא יודע, זה הספיק כדי ששוב אשמע את הקול.
‫אתם מכירים אותו, כן?
‫כן. ‫-לגמרי.
‫אבל אני אסיר תודה...
‫על המאבק, כי זה גרם לי להבין
‫שהפיכחון הרבה יותר שביר ממה שחשבתי.
‫כולנו צריכים להיות מודעים ולעמוד על המשמר.
‫טוב להיזכר בזה לפעמים.
‫תודה, תומאס. עוד מישהו?
‫חאבייר. בבקשה.
‫טוב, רק רציתי...
‫להודות לכולכם...
‫כי בשבוע שעבר, בפעם הראשונה שלי כאן,
‫הרגשתי לגמרי אבוד, ‫מגשש בלי למצוא דבר להיאחז בו.
‫אבל כבר לא.
‫באמת עזרתם לי.
‫ברצינות.
‫עכשיו יש לי...
‫מטרה, פרויקט שבכוונתי להשקיע בו ‫את כל האנרגיה שלי.
‫כן, כי קולטים...
‫או לפחות אני קלטתי ‫שהבעיה האמתית שלי היא אדישות.
‫אתה מרגיש נינוח, מפסיק להשקיע,
‫ויום אחד אומרים לך שאתה זקן,
‫שאתה עולה יותר מדי כסף ‫ואתה מוצא את עצמך בחוץ.
‫אבל לא עוד.
‫נמאס לי לראות איך אנשים אחרים...
‫נהנים מדברים שהם לא יודעים להעריך ‫ולא ראויים להם.
‫אז מעתה והלאה, אני הולך לטרוף את החיים, ‫את החיים שלי,
‫בלי לבקש רשות מאף אחד ובלי להתנצל.
‫תודה רבה.
‫היי, חדשות טובות לגבי הפרויקט, נכון? ‫-כן.
‫מה זה? ‫-להתראות.
‫מוקדם לומר.
‫שומר על סודיות?
‫זה סודי ביותר... ‫-מה אפשר להציע לכם?
‫קפה שחור ו... ‫-בשבילי עם חלב, בבקשה.
‫בסדר גמור. ‫-תודה.
‫איך עבר השבוע?
‫עמוס?
‫לא.
‫רבתם?
‫אי הבנה.
‫מה שאמרתי באותו יום. ‫צריך להיות זהיר, להכיר את עצמך...
‫כן.
‫מה קרה?
‫משהו טיפשי. פישלתי.
‫איחרתי לאסוף את מוניקה.
‫מוניקה? ‫-הבת שלי.
‫אוי, כן, בטח.
‫זה תמיד ככה, לא?
‫פשלה אחת ופתאום אתה אב מזניח, נכון?
‫יש לך תמונה של הקטנה?
‫כן.
‫תראה.
‫יפהפיות.
‫אתה בר-מזל. ‫-כן, אני יודע.
‫ואתה? יש לך תמונות?
‫לא.
‫מצטער, לא התכוונתי...
‫לא, זה בסדר.
‫תודה.
‫אז לחיי הפרויקט הסודי שלך.
‫אפשר לעשות לחיים עם קפה? ‫-למה לא?
‫לחיים.
‫אני צריך ללכת. הסופרמרקט נסגר,
‫ואין עצוב יותר ממקרר של גבר גרוש.
‫אבל למה שלא תבוא לארוחת ערב?
‫לא...
‫שונא לכפות את עצמי.
‫ולא נראה לי שאשתך מצפה לאורחים.
‫אולי ביום אחר, מחר או מחרתיים.
‫בחייך, גבר...
‫בסדר.
‫כן?
‫תומאס? חאבייר.
‫חכה. אני בא לקחת אותך.
‫איזה אידיוט שפך דבק לאינטרקום ‫והטכנאי עוד לא הגיע.
‫טוב.
‫מר מוניוס?
‫מר מוניוס!
‫היי, דמיאן!
‫עובד עד מאוחר. ‫-כן, לך תדע עד מתי.
‫מאז שפיטרו את הבחור מאקוודור,
‫אני לא נח.
‫מה, הם פיטרו את גוסטבו?
‫כן, קיצוצים בתחזוקה.
‫הבנתי. ‫-עכשיו זה רק אני
‫עושה עבודה של שני אנשים באותו שכר.
‫מה אתך? מה אתה עושה כאן?
‫כלום. באתי... לאסוף דואר.
‫יש אנשים שעוד אין להם הכתובת החדשה שלנו.
‫זה למרגה. יום הנישואין שלנו.
‫וכיוון שהדירה נמצאת בדרך למסעדה...
‫בטח.
‫נו, טוב לראות אותך שוב...
‫גם אותך, דמיאן.
‫תמסור ד"ש לאשתך ממני.
‫אמסור, תודה!
‫ולילד.
‫שמור על עצמך.
‫סליחה שחיכית, חאבייר. ‫-שטויות, מה נשמע?
‫בוא, תיכנס.
‫אני מקווה שאתה רעב. ‫קניתי סטייקים מדהימים, ממש עבים.
‫אתה לא צמחוני, נכון? ‫-לא.
‫יש לך מזל, הכלב של השכן שקט היום.
‫בדרך כלל הוא בלתי נסבל.
‫בוא תיכנס.
‫אעשה לך סיור.
‫לא רע, נכון?
‫נפלא.
‫נכון?
‫לארה ואני חיפשנו הרבה זמן ‫ולא הצלחנו להחליט.
‫בהתחלה חשבתי ששכר הדירה גבוה מדי
‫אבל כשהמתווך פתח את התריסים, ‫חשבתי "זהו זה.
‫תומאס, זה הבית שלך".
‫חשבתי ששמעתי קולות.
‫את ודאי לארה. ‫-חאבייר, נכון?
‫כן, נעים מאוד. ‫-גם לי.
‫הייתי מביא בקבוק יין, אבל...
‫טוב, שמעתי רבות גם עלייך.
‫את מוניקה, נכון?
‫אבא שלך סיפר שאת כמו אלמודנה סיד.
‫מרגריטה ממון. כשתגדל, ‫מוניקה רוצה להיות מרגריטה ממון.
‫טוב, לא נורא, מוניקה...
‫תמיד אומרים לי שאני לא בעניינים.
‫אי אפשר לתאר את התסכול.
‫שישה חודשים, קרענו את התחת בחברה,
‫בניסיון למצוא דרך להביא ‫את הילדים של אמינה לספרד.
‫ועכשיו השופט אומר ‫שאולי היא עצמה לא תוכל להישאר.
‫זה קשה מאוד.
‫מתיש.
‫כן, אבל גם מביא סיפוק, נכון?
‫לעזור לאחרים, אני מתכוון.
‫כן, כמובן. זה שווה את זה. ‫-מאיפה הרעיון הזה?
‫מה זאת אומרת?
‫אני אומר שעבודת פרו בונו ‫היא פשוט... פרו בונו.
‫ברור, אבל...
‫כסף זה לא הכול, תומאס.
‫לא, לא התכוונתי, אבל... ‫-אבל?
‫לא יודע. זה לא שאת... צריכה לבחור
‫בין כסף לסיפוק. זאת אומרת...
‫טוב, תראי איפה את גרה.
‫אתה יכול להשאיר שם. אני אשים במדיח. ‫-לא, תני לי לעזור.
‫לך ולאשתך יש ילדים?
‫אשתי?
‫אה... זה.
‫לא, טוב...
‫אנחנו גרושים.
‫אני עונד אותה... לא יודע... בלי לחשוב.
‫זה בטח...
‫מתוך הרגל או...
‫כי קשה לי להשלים עם זה.
‫גם לנו יש ילדה קטנה. לא כל כך קטנה, בעצם. ‫היא כבר צריכה להיות בת 14.
‫סליחה, לא הייתי צריכה להעלות את הנושא.
‫לא, אלוהים. אל תדאגי. לא יכולת לדעת.
‫לא, אל תדאגי.
‫אימא שלה לא רוצה שאפגוש אותה... ‫ואני לא מאשים אותה.
‫היא סבלה מספיק. ‫יותר ממה שכל אחד אחר אמור לסבול.
‫ובכן...
‫הייתי צריך לבחור.
‫הם או הג'ין.
‫ובחרתי לא נכון.
‫אז כשאני רואה אישה כמוך ‫עומדת לצד בעלה, האמת שאני...
‫מעריץ אותך.
‫אני מעריץ את כוחך.
‫ואני מקנא במזלו הטוב.
‫בוא! ‫-מוניקה.
‫חכי.
‫פרח... בשביל פרח.
‫מה אומרים, חמודה?
‫תודה רבה. ‫-איזה מותק.
‫בואי.
‫מה דעתך על הדייר הקודם?
‫איזה דייר?
‫שגר בדירה שלך. ‫הוא לא בא אתמול לקחת את הדואר שלו?
‫אתה טועה.
‫אני טועה. אתה בדירה שתיים בקומה חמש.
‫כן. ‫-הוא היה בקומה 4.
‫לא משנה ‫-שטויות.
‫שנלך, מתוקה?
‫יום טוב. ‫-יום טוב.
‫כן? ‫-תומאס?
‫חאבייר.
‫הכול בסדר? ‫-לא ממש.
‫פישלתי, תומאס.
‫איפה אתה?
‫לעזאזל!
‫חאבייר!
‫חאבייר, אתה בסדר?
‫אני בריא ושלם. ‫-תן לי את זה.
‫תן לי את זה. ‫-תומאס!
‫תומאס, בבקשה.
‫לעזאזל.
‫מה עשית, חאבייר?
‫מצטער, רציתי רק כוסית. ‫-לא.
‫אף פעם לא רוצים רק אחת, אלא אלף. ‫-נכון.
‫אתה צריך להתייחס לזה...
‫אתה צריך להתייחס לזה כאל אלרגיה.
‫תסתכל עליי.
‫אני אלרגי לבוטנים כל חיי. ‫בוטן אחד ואני מת.
‫אותו דבר עם שתייה, כוסית אחת. ‫רק אחת תגמור אותנו.
‫אתה מבין מה אני אומר?
‫כן, תומאס, ‫אבל אתמול בלילה היה לי ממש קשה...
‫לראות את כל מה שיש לך.
‫משפחה, הצלחה...
‫הצלחה.
‫לעזאזל, תומאס, אתה...
‫סמנכ"ל בחברת התחבורה השנייה בגודלה במדינה.
‫ומי אתה חושב הבעלים שלה?
‫אבא של לארה.
‫לא משנה כמה קשה אני עובד, תמיד אהיה ‫בעלה של הבת. זה שיש לו קשרים.
‫זאת ההצלחה שלי.
‫חאבייר, אני משועבד לעבודה שאני שונא ‫כדי שלארה לא תצטרך להודות
‫שלמעשה, אביה תומך בנו.
‫לא ידעתי.
‫התקשרת לחברת גרירה?
‫לא, הטלפון שלי מת אחרי שהתקשרתי אליך.
‫אפשר להשתמש בשלך? ‫-כן, כמובן.
‫תודה.
‫אוי, לעזאזל.
‫- דואר נכנס -
‫- הודעה חדשה -
‫- מאת: תומאס_טרנספורט ‫אל: חאבייר -
‫אתה יודע מה המספר?
‫אני מחפש, סליחה.
‫רק דבר אחד. ‫-מה?
‫לארה.
‫לא הייתי רוצה שהיא תחשוב...
‫תוכל לא לספר לה כלום?
‫כן, בטח, כמובן.
‫אני לא רוצה לסבך אותך. ‫-לא, ברור שלא.
‫תודה.
‫והמכונית?
‫נמכרה.
‫הכסף יגיע עוד כמה ימים. זה מה שרצית, לא?
‫עוד מישהו בקשר למודעה. ‫אגיד לו שמאוחר מדי. כן?
‫חאבייר?
‫כן. מי זה?
‫זה דמיאן.
‫דמיאן... אני לא מכיר שום... ‫-הגנן.
‫רק רגע.
‫זה הקונה. לא מבין... משהו לא בסדר במכונית.
‫כן, מצטער. שלום דמיאן.
‫סליחה, איך השגת את המספר הזה?
‫רשימת הדיירים... הרשימה הישנה.
‫הבנתי.
‫אתה צריך משהו?
‫אנחנו צריכים להיפגש.
‫מי? אתה ואני?
‫מחר בבוקר.
‫בעשר.
‫אני לא בטוח שיש לי זמן.
‫כן.
‫כן, יש לך זמן. כן.
‫מצטער, דמיאן, אני אומר לך... ‫-הפרחים היו מה-זה יפים.
‫מה-זה יפים.
‫לא ברור למה זרקו אותם.
‫הם עוד נראים טוב.
‫אז בעשר?
‫איפה?
‫מי היה בפגישה?
‫לוסיה, מנולו, צוות השיווק.
‫יצאתם?
‫לא, מה פתאום. אכלנו כריכים בחדר הישיבות.
‫לארה.
‫אני לא מוכנה לעבור את זה שוב. ‫אין לי כוח...
‫זה לא מה שאת חושבת.
‫עברתי מספיק חרא כדי לזהות ריח של ג'ין.
‫אני צודקת?
‫כן.
‫אבל זה לא שלי.
‫עשה לי טובה, תומאס! ‫-זה לא שלי, זה של חאבייר.
‫חאבייר? ‫-"הוא בא לארוחת ערב" חאבייר.
‫הוא התקשר היום אחה"צ. היה גמור.
‫הייתי צריך לאסוף אותו ‫וממש לשלוף את הבקבוק מידיו.
‫והוא התקשר אליך?
‫אין לו אף אחד.
‫אז למה שיקרת לי?
‫הוא ביקש. הוא מתבייש. הוא לא רצה שאת... ‫-שיקרת כי אדם זר ביקש?
‫הוא לא אדם זר...
‫זה מסובך, לארה.
‫ברור.
‫מצטער. ‫-אל תשקר לי שוב, תומאס.
‫בואי הנה. ‫-לא.
‫אוהב גן חיות, חאבייר?
‫לא יודע.
‫אני אוהב.
‫אני אוהב את כלוב הטיגריס.
‫אני עומד כאן.
‫בן זונה.
‫על מה אתה מסתכל?
‫על מה?
‫נוהם עליי.
‫הוא היה קורע אותי לגזרים במקום אחר.
‫אבל לא כאן.
‫הוא יכול לנהום עליי, לשאוג עליי,
‫אבל לא יכול לעשות לי כלום.
‫כמה אתה רוצה?
‫כמה?
‫כן. כמה? אני יכול ‫להשיג 2,000 או 3,000. אולי.
‫מה זה, לכל הרוחות?
‫היום תיכנס לדירה.
‫בטח יש להם סל כביסה מלא.
‫תמצא תחתונים, אבל מלוכלכים.
‫לא מהמגירה.
‫שים אותם בשקית. סגור אותה היטב.
‫זה ישמור על הריח.
‫של לארה?
‫לא.
‫אחשוב על זה.
‫כזה בדיוק. זה המבט של הטיגריס.
‫תחשוב על זה מהר. ‫אחרת אתקשר לתומאס אחה"צ ואספר לו מי אתה.
‫כן, מצטערת.
‫לא, השארתי את הטלפון בבית.
‫אבל סיימתי, כן.
‫בסדר.
‫בסדר. אעשה שיחה קצרה ואצא.
‫להתראות.
‫שלום. זה חאבייר. השאירו הודעה.
‫שלום חאבייר. זאת לארה, אשתו של תומאס.
‫אפשר לפגוש אותך היום? ‫לפגישה קצרה, לא יותר.
‫אבל אנחנו צריכים לדבר.
‫בבקשה תתקשר אליי ברגע שתוכל. תודה.
‫אין לי שום דבר נגדך.
‫באמת, אני חושבת שאתה בחור טוב, אדם טוב.
‫לכן אני לא רוצה לבקש את זה ממך, אבל...
‫חאבייר, אני חושבת ‫שכדאי שתפסיק להיפגש עם תומאס.
‫תומאס במצב טוב.
‫הוא במצב טוב הרבה זמן, אבל... ‫עברנו תקופה קשה מאוד.
‫לא נוכל לסכן את זה שוב. זה לא הוגן כלפיי.
‫זה לא הוגן כלפי מוניקה.
‫אתה מבין, נכון?
‫אני לא בטוח.
‫את אומרת שאני מזיק לתומאס?
‫לא, לא אמרתי את זה...
‫לא. כך אמרת. הכול בסדר, אבל כך אמרת.
‫אני פשוט לא מבין למה.
‫למה? ‫-כן.
‫חאבייר, תומאס סיפר לי על אתמול בלילה.
‫הוא סיפר לך? ‫-כן.
‫כמובן, אני אשתו. ‫תוכל לבקש ממנו לשקר, אך בסופו של דבר...
‫רק רגע.
‫אני קצת מבולבל. מה ביקשתי ממנו?
‫התקשרת אליו.
‫ביקשת ממנו עזרה, מפני ששתית.
‫מה?
‫לא התקשרתי אליו.
‫הוא התקשר אליי. הוא סימס לי.
‫הוא אמר לי...
‫שהוא צריך עזרה, שהוא פישל ואיבד שליטה.
‫לא.
‫לארה. ‫-לא יכול להיות.
‫את לא חייבת להאמין לי.
‫למען האמת, ‫הייתי מעדיף לא להיות מי שמספר לך.
‫אבל ולו רק לטובתה של מוניקה...
‫את צריכה לדעת את האמת.
‫- חאבייר, פישלתי, בוא לאסוף אותי. ‫בבקשה אל תספר ללארה. תומאס. -
‫הוא כבר שיקר לך בעבר?
‫אני מצטער.
‫- תומאס אנדראדה, שיחה נכנסת -
‫- דחה -
‫- הגנה מפני זאבים -
‫שיעור בוטל.
‫אני מוריד את הזבל.
‫להתראות.
‫קח אותי לארובות של סן אדריה, בבקשה.
‫בואו לחוות משהו חדש בכל יום.
‫האם אתם רוצים לגלות...
‫סליחה, נזכרתי במשהו.
‫תוכל לקחת אותי למרכז העיר, ‫לרחוב מונטאלגרה?
‫ודאי.
‫תראו מי הגיע!
‫חאבייר, נכון? ‫-כן.
‫הבן האובד שב הביתה. חשבנו שקרה לך משהו.
‫לא... בעיות בבית. זה הכול.
‫אבל אתה יודע שזה רבעון חדש, כן?
‫כן.
‫כן...
‫אבל... אתה לא ברשימה. נרשמת?
‫אני חושב שכן.
‫לא. אני לא רואה אותך.
‫תצטרך לגשת למשרד.
‫היי, אני מדבר אליך.
‫ברור. אגש לשם אחרי השיעור.
‫לא, לא אחרי השיעור, עכשיו.
‫עכשיו? ‫-כן, עכשיו, בניגוד לאחר כך.
‫בסדר.
‫היי, אתה חירש או מה?
‫לא.
‫אז קדימה! למה אתה מחכה?
‫אני הולך.
‫קדימה!
‫חיכיתי לך אתמול בלילה.
‫נאלצתי לעשות מעקף.
‫הנה.
‫לאן אתה הולך? ‫-הביתה.
‫אני צריך להתקלח.
‫אתה חושב שזה נגמר.
‫קדימה, סגור את הדלת.
‫אמרתי "סגור את הדלת".
‫שים לב שיש תצפית טובה.
‫על המיטה של הילדה.
‫ועל שאר החדר, אם אפשר. ‫-לא.
‫לא? ‫-לא.
‫לעולם לא אפגע במוניקה.
‫גם אני לא... אני רק רוצה לצפות.
‫אתה סוטה.
‫ללא ספק.
‫נראה לך שאני לא יודע?
‫עשרים וארבע שעות.
‫אחרת אתקשר לא לתומאס, אלא למשטרה.
‫היי. ‫-שלום.
‫שמי חאבייר מוניוס. ‫תומאס אנדארדה ביקש לפגוש אותי.
‫מה אתה עושה כאן?
‫תומאס, מה קרה? ‫-מה סיפרת ללארה?
‫לארה? ‫-כן, מה סיפרת ללארה?
‫רק את האמת. היא התקשרה. ‫רצתה לדבר, שאלה מה...
‫ושיקרת לה.
‫מה? ‫-אמרת שהתקשרתי, שהייתי גמור וביקשתי עזרה.
‫כן, כמובן.
‫חתיכת בן זונה.
‫תומאס, דאגתי.
‫למה? ‫-דאגתי לך.
‫לא, למה אתה משקר?
‫תומאס אתה צריך להפסיק. ‫-לא, אתה צריך להפסיק!
‫הבט בי! אתה צריך!
‫כולנו מאוד דואגים לך, תומאס.
‫אתה באמת לא זוכר? כתבת לי, ביקשת...
‫זה שקר.
‫ביקשת ממני לבוא... ‫-לא!
‫היית על הפנים. ‫-לא!
‫והמכונית שלך?
‫המכונית שלי? ‫-איפה היא?
‫נמכרה.
‫מר אנדראדה, עצור!
‫די, תירגע! ‫-המכונית שלך!
‫עזבו אותי! עזבו אותי.
‫חאבייר?
‫מה קרה?
‫זה לא היה תומאס, נכון?
‫מוניקה בבית?
‫לא, היא בבית הספר.
‫לא הייתי רוצה שהיא תראה אותי ככה.
‫אני חושש שהוא מאבד שליטה.
‫הוא... פרנואיד, קנאי.
‫קנאי?
‫כן, אני לא יודע. אולי הוא חושב שאת ואני...
‫לא יודע. ‫-אתה ואני?
‫אבסורד, כן. אבל אם הוא מועד, הוא... ‫-הוא שתה?
‫האם הוא אי פעם הרים עלייך יד? ‫-מעולם לא.
‫את בטוחה?
‫זו הייתה תאונה.
‫הוא איבד שליטה על ההגה כשהיה ממש במצב רע. ‫הוא הפסיק למחרת.
‫כן.
‫ומתי את מצפה שיחזור?
‫אני לא מצפה. רבנו אתמול.
‫הוא ישן במלון. הוא מן הסתם...
‫יתקשר או יבוא.
‫לארה, אני מקווה שלא אכפת לך, ‫אבל קניתי לך את זה.
‫מה זה?
‫אמצעי הגנה.
‫לא. ‫-לכל מקרה. איש לא אומר שעלייך...
‫אני לא רוצה את זה בבית.
‫זה בטוח. זה חוקי. זה לא אקדח.
‫ולו למען בטחונה של מוניקה.
‫כדי להגן עליה.
‫אם תצטרכי משהו, תתקשרי.
‫כן. ‫-בכל שעה.
‫תודה רבה.
‫תוכל להסביר לי מה קורה, חאבייר?
‫דיברתי עם הבנק שוב היום ‫והכסף מהמכונית עוד לא הגיע.
‫אלוהים! מה עשו לך?
‫חאבייר!
‫לאן אתה הולך, חאבייר?
‫חאבייר!
‫חאבייר, תפתח!
‫חאבייר, תפתח את הדלת תכף ומיד!
‫מה קורה?
‫אולי אחזור עוד כמה ימים כדי לקחת את השאר.
‫דני. ‫-לא.
‫דני.
‫אז זהו זה?
‫את מעדיפה מריבות...
‫צעקות, הסברים שלא תאמיני להם?
‫דווקא כן.
‫- אכסניה, מקלחת בכל חדר -
‫הגעת ללארה בלאסקו. במקרים דחופים,
‫התקשרו ל-660-130-410.
‫אחרת, השאירו הודעה.
‫היי, זה חאבייר.
‫התקשרתי כי אתמול שמתי לב...
‫שאליפות ההתעמלות מתקיימת בברצלונה.
‫ונזכרתי שלפני כמה שנים, ‫עשינו קמפיין עם ולנטינה.
‫ולנטינה אקוסטה, אלופת ספרד.
‫אז חשבתי
‫שאולי מוניקה תרצה לפגוש אותה.
‫בטח הסחת הדעת תעשה לה טוב.
‫וגם לך, מן הסתם.
‫אז...
‫אם תרצי, תודיעי לי ואעשה כמה טלפונים.
‫להתראות.
‫שלום! ‫-שלום! מה שלומך?
‫מצוין.
‫את בטח מוניקה, נכון?
‫כן.
‫תודה שבאת לראות אותנו לפני התחרות. ‫-על לא דבר.
‫אנחנו עושות חזרה. רוצה לראות?
‫בסדר. ‫-כן?
‫חיוך!
‫כן? ‫-כן.
‫יופי.
‫תודה. ‫-על לא דבר.
‫סליחה.
‫מחר, למען האמת.
‫למעלה, אחת.
‫מתנה קטנה בשבילך.
‫שלוש, ארבע. ארוך.
‫ארוך מקדימה.
‫- כדי שתדע שהן בסדר -
‫זה בסדר.
‫קדימה.
‫לארה!
‫תומאס, לך מכאן! ‫-לארה, תפתחי לי!
‫אימא, מה קורה?
‫אנחנו רוצות שתלך.
‫את רוצה שאלך מכאן? אני אלך.
‫כשתגידי לי מה לעזאזל קורה עם חאבייר!
‫אתה מפחיד אותה. ‫-אני מגן עליה.
‫ממה? ‫-חאבייר! הבן זונה הזה!
‫הוא לא עשה דבר.
‫את עיוורת? ‫-לא, תומאס, אני רואה טוב מאוד.
‫ככה? את וחאבייר עושים יד אחת.
‫אני מיד חוזרת. ‫-מתוקה!
‫לא. הכול בסדר.
‫אני לא רוצה שהיא תראה אותך ככה. ‫-איך?
‫אתה לא בסדר, תומאס.
‫היא הבת שלי. ‫-תראה אותה כשתתאפס על עצמך!
‫את אוהבת את זה.
‫חודשים חיכית שאחליק,
‫שאמעד. ‫-זה לא נכון.
‫תמיד חשבת שאני חלש ועכשיו את צודקת.
‫ואת זה את אוהבת יותר מכול.
‫תומאס! ‫-תומאס פישל. זה היה בלתי נמנע.
‫אתקשר למשטרה!
‫מה תגידי להם?
‫זה הבית שלי, לעזאזל! אלה הרהיטים שלי!
‫לעזאזל...
‫תומאס.
‫תפתח את הפה.
‫תפתח, חמוד.
‫לעזאזל!
‫חאבייר. ‫-לארה.
‫אני במונית. המכונית של תומאס פה. את בסדר? ‫-חאבייר, אני לא יודעת מה לעשות.
‫אני חושבת שהרגתי אותו! הוא לא נושם! ‫-מי?
‫תומאס.
‫הרגתי אותו, חאבייר.
‫הוא לא זז.
‫לארה, תקשיבי. אל תזוזי. ‫-הוא לא נושם!
‫אני מאוד קרוב. אבקש מהמונית שתסתובב, ‫ואגיע עוד דקה.
‫אמהר ככל האפשר. בסדר? ‫-הוא לא נושם.
‫לארה.
‫אני חושבת שהרגתי אותו.
‫הוא מת.
‫הוא לא זז. ‫-בואי.
‫בואי. ‫-לאיפה?
‫לחדר של מוניקה. ‫-לא.
‫כן, תוודאי שהיא לא תצא. ‫אסור שהיא תראה אותו.
‫מה אתה מתכוון לעשות? ‫-להתקשר למשטרה.
‫לא למשטרה. ‫-כן, מוכרחים להתקשר למשטרה.
‫אני מבטיח שהכול יהיה בסדר.
‫זאת הייתה תאונה. בסדר?
‫שירותי חירום. איך אפשר לעזור?
‫כן, ערב טוב. אני מתקשר כי קרתה תאונה.
‫מישהו נפגע?
‫אני לא יודע. חבר שלי הוא...
‫הוא על הרצפה, מחוסר הכרה.
‫האם החבר שלך נושם?
‫לא יודע. לא בטוח. אני חושב שלא.
‫מה הכתובת, בבקשה?
‫בוסק אי גימפרה 78, דירה 2, קומה 5.
‫בסדר. נשלח אמבולנס.
‫מהר, בבקשה.
‫אתה לא ראוי להן.
‫מוניקה!
‫בוקר טוב.
‫חאבייר, דריו במשרד שלך. ‫-מה שלומו?
‫הוא ביקש תה צמחים, אז תאר לעצמך.
‫היי. ‫-בוקר טוב.
‫הם עוד מעט מגיעים. אתה מוכן?
‫מה קרה, דריו? לחוץ?
‫מה נראה לך?
‫אלטמירה טרנספורט. ‫זה מחזור מכירות של 3 מיליון.
‫לא מספיק להרשים אותם... ‫-דריו, שיחקתי טניס עם חותני אתמול.
‫נו?
‫נתתי לו לנצח.
‫אז לא צריך לדאוג. בסדר?
‫חכה רגע.
‫כן? ‫-אשתך כאן.
‫לארה?
‫לא...
‫מרגה.
‫תפני אותה לחדר הישיבות. מיד אגיע לשם.
‫הכול בסדר?
‫כן, האקסית שלי.
‫לך לקבל את פניהם. אצטרף עוד חמש דקות.
‫בסדר, אבל אל תתעכב. ‫-לא אתעכב.
‫מרגה.
‫אתה לא פוגש אותי במשרד.
‫מה את רוצה? ‫-אתה מסתיר משהו?
‫מה את רוצה?
‫לדעתי אתה מסתיר.
‫בהתחלה לא הבנתי מה מתרחש...
‫אפילו כשגיליתי מה השלכת לזבל.
‫כמו חלקי פאזל שלא התחברו לי יחד.
‫ואז הגיעו כל הידיעות בחדשות.
‫ראיתי איש עסקים בכיר שמת.
‫בבניין שלנו.
‫זיהיתי את התמונה.
‫זה היה המטבח שלנו.
‫אמרו שזאת הייתה תאונה במהלך מריבה.
‫תגובה אלרגית לתרסיס פלפל.
‫- תמצית בוטנים -
‫ואז כל החלקים...
‫נפלו למקומם.
‫מישהו אולי חיבל בתרסיס.
‫מישהו שידע שהקרבן אלרגי.
‫אני לא טיפשה. לא הבאתי את זה, חאבייר.
‫זה במקום בטוח.
‫חשבתי על זה חודשים,
‫שאלתי את עצמי, "איך זה ישפיע על דני?"
‫אבל בסוף קיבלתי החלטה.
‫אני אראה את זה למשטרה.
‫אספר להם הכול.
‫אתה גמור.
‫הדירה באל כרמל...
‫תיראה כמו ארמון ‫בהשוואה לתא שבו תמצא את עצמך.
‫עשי זאת.
‫מה? ‫-עשי זאת. תתקשרי אליהם. תני להם את הבקבוק.
‫ספרי להם הכול.
‫טוב.
‫את יודעת מה אעשה?
‫החשבון שפתחתי לדני בשביל לימודים ‫וכדי שלא יקרה לו כלום...
‫הוא הראשון שילך.
‫אשתמש בו למימון העורך-דין.
‫הכי יקר שאוכל למצוא.
‫הבאה בתור תהיה הדירה שלך. הדירה שלי, בעצם.
‫היא על שמי.
‫אמכור אותה כדי לממן את עורכי הדין היקרים.
‫תמצאי את עצמך ברחוב.
‫אז ספרי למשטרה. קדימה.
‫אתה לא תעז.
‫את בטוחה?
‫וכעת, סלחי לי, יש לי פגישה עם לקוחות.
‫תרגום כתוביות: מיכל קושניר