‫6 ביוני, 1944
‫הפלישה לנורמנדי.
‫מאחורי הפלישה יש סיפור סודי ‫שלא סופר מעולם,
‫על הדרך שבה המלך ג'ורג' השישי, המלכה ‫ואפילו הנסיכה אליזבת, המלכה לעתיד,
‫גויסו בידי סוכנות הביון הבריטית ‫לשטות בהיטלר בנוגע לפלישה לנורמנדי.
‫בסיפור הזה, ‫על אודות סוכנים כפולים ומלכודות,
‫חקירה פורצת דרך חושפת לראשונה
‫את זהותו של הסוכן הגדול ‫והחשאי ביותר מכולם,
‫ג'ורג' השישי בעצמו.
‫החקירה חושפת גם כיצד הפקידו בידיו
‫את אחד מסודות המדינה החשאיים ביותר ‫של בריטניה במלחמת העולם השנייה...
‫איך משק הבית המלכותי הצליח ‫לאבד אותו בזמן שהיה ברשות המלך
‫ואיך רק המלכה האם הצילה את המצב...
‫ואיך המונרכיה הגיחה מפיוס מביש
‫אל לבו של סוד המדינה של בריטניה.
‫המלך ששיטה בהיטלר
‫מאז מלחמת העולם השנייה,
‫תפקידו האמיתי של ג'ורג' השישי ‫בפלישה לנורמנדי נותר בגדר סוד.
‫ואז פרופ' ריצ'רד אולדריץ' ‫מאוניברסיטת וורוויק
‫וד"ר רורי קורמק ‫מאוניברסיטת נוטינגהאם
‫גילו גילוי מסקרן ביומניו ‫של המזכיר האישי של המלך,
‫סר אלן לסלס.
‫אלן לסלס, הידוע כטומי, ‫היה המזכיר האישי של המלך.
‫הוא היה איש החצר הבכיר ביותר במדינה
‫ובהמשך גם היה המזכיר האישי ‫של המלכה אליזבת השנייה.
‫הוא היה מיושן מאוד, איש העולם הישן,
‫והוא כתב יומן.
‫יש רמז אחד מעניין מאוד ‫ביומן שלו שמספק מבט,
‫מבט חטוף, אל תפקידו האישי של המלך ‫במבצע ההטעיה של הפלישה לנורמנדי.
‫ביומנו של לסלס מתועד ‫ביקור בארמון בקינגהאם
‫של סוכני סוכנות הביון הבריטית ‫(אם-איי-5) במרס 1944.
‫יום שישי, 3 במרס, 1944.
‫שני סוכני ביון יצרו איתי קשר אתמול
‫והסבירו כיצד הביקורים ‫של המלך בחודשים הקרובים
‫יכולים לסייע לתוכנית הכיסוי המורכבת,
‫שבה ננסה לרמות את המודיעין הגרמני
‫בנוגע לזמן ולמקום שבהם יתרחש ‫מבצע אוברלורד.
‫מדובר בקצה חוט משמעותי ביותר, ‫כי הוא נותן לנו רמז קטן,
‫לכך שלא רק שהמלך ידע על אחד ‫הסודות הגדולים ביותר במלחמה,
‫אלא גם היה לו גם תפקיד פעיל בו.
‫ואז תגלית נוספת סיפקה ‫ראיות נוספות לתפקידו של המלך.
‫ב-1950, חמש שנים ‫לאחר תום המלחמה,
‫סוכן הביון הבריטי שניהל את מבצע ‫ההטעיה של הפלישה לנורמנדי,
‫ג'ון מסטרמן, שלח מסמך ‫סודי ביותר לארמון בקינגהאם.
‫המסמך היה דוח פנימי שמסטרמן ‫כתב לסוכנות הביון הבריטית,
‫ותואר בו כל פרט של מבצעי ההטעיה ‫שניהל במלחמת העולם השנייה.
‫מסטרמן כינה אותו "הספר הסודי" שלו.
‫הוא אחד המסמכים הסודיים ביותר ‫של הממשלה הבריטית.
‫הוא מתאר צורת אמנות של שירות חשאי
‫או לפחות צורת אמנות ‫שהגיעה לרמה חדשה לגמרי,
‫שבריטניה פיתחה בימי ‫מלחמת העולם השנייה.
‫מסטרמן שלח את הספר הסודי שלו למלך,
‫בטיפולו של אלן לסלס, שעדיין ‫היה המזכיר האישי של המלך.
‫לסלס השיב והודיע שהספר הגיע בבטחה.
‫"מסטרמן היקר, תודה רבה על כך ‫שאתה בוטח בי עם הספר.
‫"אני אסיר תודה ביותר, הוא נראה מרתק.
‫"אני יודע שהאדון שלי יקרא אותו ‫בעניין ובהערצה, כפי שאקרא בעצמי.
‫"בכבוד רב, אלן לסלס".
‫בעקבות שתי התגליות האלו,
‫הראשונה הרומזת לתפקידו הסודי ‫של המלך בפלישה לנורמנדי
‫והשנייה המראה שקרבתו ‫לסוכנות הביון היתה כזאת
‫שאפשרה לו לראות מסמך כל כך חשאי,
‫יצאו אולדריץ' וקורמק למסע.
‫מה באמת היה תפקידו ‫של ג'ורג' השישי בזמן המלחמה?
‫ומדוע סוכנות הביון הבריטית ‫בטחה בו כל כך,
‫בעוד בתחילת תקופת המלוכה שלו ‫היא בחנה אותו בחשדנות?
‫בדצמבר 1936, אחיו של ג'ורג',
‫אדוארד השמיני, ויתר על המלוכה.
‫שירותי הביון הבריטי חשדו ‫שאדוארד תמך בנאצים.
‫הם אפילו עקבו אחריו בחשאי ‫וצותתו לטלפון שלו.
‫החשדות של סוכנות הביון הבריטית ‫כלפי המונרכיה נמשכו,
‫במיוחד בשל הגישה של המלך החדש
‫למדיניות של ראש הממשלה, ‫נוויל צ'מברליין, לפייס את היטלר.
‫שירותי הביון צפו בכל אדם
‫שהיה מקושר לפיוס,
‫בצ'מברליין וגם במשפחת המלוכה,
‫מפני שכל הזמן נשלחו שליחים לגרמניה,
‫וכמובן בגלל הצל של אדוארד השמיני.
‫אדוארד השמיני היה ידוע ‫בקרבתו להיטלר,
‫בקרבתו לגרמנים.
‫בסוכנות הביון קיוו ‫שג'ורג' לא ילך בעקבות אחיו.
‫כולם מקשרים פיוס עם אדוארד השמיני.
‫המלך ג'ורג' לא תמך בנאצים,
‫אבל הוא היה פייסן כי לא רצה ‫במלחמה עם גרמניה הנאצית.
‫לא רק שהוא חזה בזוועות ‫של מלחמת העולם הראשונה,
‫אלא שהוא גם חשש
‫שמלחמה עלולה לאיים ‫על המונרכיה הבריטית.
‫הנאציזם לא היה איום כה גדול
‫לממסד הבריטי או למונרכיה הבריטית,
‫כמו למשל, נניח, הקומוניזם.
‫לכן היה רצון
‫למנוע מלחמה בכל מחיר.
‫כאן נמצא המסמך
‫שעליו כתובים שמו וגם שמי.
‫בעיני סוכנות הביון הבריטית, ‫הסכם מינכן שנחתם בספטמבר 1938
‫היה רגע מכריע במאבקה נגד פיוס.
‫השירות החשאי ציפה ‫שג'ורג' השישי שיישאר ניטרלי.
‫המלך הוא שליט מבחינה חוקתית.
‫אין זה מתפקידו להביע דעה
‫בסוגיות הפוליטיות הגדולות והשנויות ‫ביותר במחלוקת שעל סדר היום.
‫במקום זאת, במכתב הזה ‫שגילה רורי קורמק,
‫ג'ורג' כתב באופן אישי לצ'מברליין ‫ולא הותיר ספק בנוגע לעמדתו.
‫ראש ממשלתי היקר,
‫אני שולח את המכתב הזה...
‫לידי הלורד שלי, צ'מברליין,
‫ושואל אותך אם תוכל להגיע ‫ישירות לארמון בקינגהאם,
‫כדי שאוכל באופן אישי
‫לברך אותך מקרב לב ‫על הצלחת הביקור שלך במינכן.
‫האמן לי.
‫בכבוד רב ובתודה, ג'ורג' אר-איי.
‫אנחנו עדים כאן לכך שהמלך
‫תמך באופן אישי בפלג אחד בקבינט,
‫בפלג הפיוס של צ'מברליין,
‫עד כדי כך, שכאשר ‫צ'מברליין חזר ממינכן,
‫המלך הזמין אותו לארמון בקינגהאם
‫ואפילו תכנן צילומים על המרפסת.
‫בכך הוא הזדהה שוב בציבור, לעיני כול,
‫כתומך בגישה הפוליטית של הפיוס.
‫בסוכנות הביון הבריטית ‫ידעו שהמלך תומך בפיוס, ולמרבה הפלא,
‫המלך למעשה התחרה עם צ'מברליין ‫כדי לבסס קשר עם היטלר.
‫המלך ניסח להיטלר מכתב.
‫הוא כתב, "זהו מכתב להיטלר, ‫לא כמדינאי אחד לרעהו,
‫"אלא כאיש צבא לשעבר לרעהו".
‫אין ספק שהמלך היה מעוניין ‫בפיוס לא פחות מצ'מברליין,
‫ובסוכנות הביון לא היו ‫בטוחים מה דעתם על כך.
‫אנשי משרד החוץ עצרו ‫את המכתב של המלך.
‫הפלישה של היטלר לצ'כוסלובקיה ולפולין ‫חיסלה סוף כל סוף את הפיוס.
‫בריטניה היתה במלחמה,
‫ובסוכנות הביון הבינו שחובה עתה לכלול ‫את המלך בענייני המדינה החיוניים.
‫החשד חייב להתחלף באמון.
‫הצעדים הראשוניים היו מהוססים.
‫שירות הביון הסכים לקיים הסדר מיוחד,
‫שבמסגרתו יסופק מידע חסוי ‫לג'ורג' השישי על בסיס יום-יומי.
‫מדובר בעניינים חסויים,
‫אבל לא בעניינים מסווגים, ‫לא במשהו סודי ביותר.
‫קצין תורן מחדר המלחמה של הקבינט
‫הגיע לארמון בקינגהאם בכל יום,
‫כשהוא נושא חלק ‫מהחומרים החסויים האלו.
‫אבל הם לא בטחו בארמון מספיק ‫כדי להשאיר שם את החומרים.
‫הוא עמד לצד המלך בעוד הוא והמזכיר ‫האישי שלו קוראים את החומרים,
‫ואז החזיר אותם למשרד הקבינט.
‫צרפת
‫ב-10 במאי, 1940,
‫פלש צבא גרמניה לבלגיה ואז לצרפת.
‫למלך לא היתה ברירה אלא לבקש ‫מווינסטון צ'רצ'יל להיות ראש הממשלה.
‫התפקיד של ג'ורג' כסמל ‫של אחדות לאומית היה חיוני כעת,
‫אבל למשפחת המלוכה ‫טרם רחשו אמון מלא.
‫המלך היה צריך למצוא דרך לזכות בו.
‫ג'ורג' השישי, שבעבר תמך בפיוס עם ‫היטלר, היה כעת מלכה של אומה במלחמה
‫ועדיין לא זכה באמון המלא ‫של סוכנות הביון הבריטית.
‫מערכת היחסים שלו עם ראש הממשלה ‫החדש שלו, וינסטון צ'רצ'יל,
‫לא היתה פשוטה גם היא.
‫כמו סוכנות הביון, צ'רצ'יל עמד מצדו ‫האחר של המתרס בנוגע לפיוס,
‫ומבחינת האופי, ‫שני הגברים היו שונים מאוד,
‫צ'רצ'יל היה כריזמטי ועקשן,
‫ואילו ג'ורג' היה ביישן ומאופק.
‫ואז, בעוד המלחמה בוחנת ‫את האופי של שני הגברים,
‫הגיע רגע מכריע.
‫עכשיו אדולף היטלר עומד, בדיוק כפי ‫שנפוליאון עמד מאה שנים ויותר לפניו,
‫וצופה מעבר לתעלת למאנש,
‫לעבר מכשול הלחימה היחידי ‫שמפריד בינו לשליטה בעולם כולו.
‫בסתיו 1940, בשירות המודיעין החשאי ‫(אם-איי-6) חששו מפלישה נאצית
‫וערכו הכנות לפינוי ‫את משפחת המלוכה לקנדה.
‫צ'רצ'יל הציג בפני המלך את התוכנית ‫המורכבת של שירות הביטחון.
‫התוכנית היתה מסובכת ‫וכללה כלי רכב משוריינים מוסבים,
‫שרשרת של בתים מפוארים.
‫משפחת המלוכה היתה אמורה ‫להתפנות בבהילות לנמל בליברפול,
‫ומשם להישלח לקנדה.
‫התגובה של המלך היתה, ‫"אנחנו לא עוזבים".
‫אפילו את הילדים לא יפנו.
‫כולם יישארו, כולם יילחמו.
‫בשלב הזה ציפו שהפלישה הגרמנית ‫תתחיל בכוחות צנחנים.
‫המלך אמר, "אני רוצה להרוג גרמני.
‫"אני רוצה להרוג ‫לפחות את אחד הפולשים,
‫"וכולנו נילחם עד האדם האחרון".
‫כשצ'רצ'יל שמע על זה הוא אמר,
‫"כדאי שתהיה מסוגל ‫להרוג יותר מגרמני אחד".
‫משום מקום, לארמון בקינגהאם ‫הגיעה חבילה שנעטפה בזהירות.
‫כתובת המוען היתה "רחוב דאונינג 10".
‫בפנים היתה מתנת חג מולד ‫מוקדמת ובוהקת.
‫צ'רצ'יל שלח למלך תמ"ק טומי גאן.
‫אנחנו למעשה יודעים שאחרי כן,
‫המלך, כל משפחת המלוכה ‫וגם קציני המלך,
‫כולם התאמנו בווינדזור ‫ובכמה מקומות נוספים
‫בירי באקדחים, ברובים ‫וגם בטומי גאן של צ'רצ'יל.
‫המלכה למעשה נהנתה ‫לירות לעבר עכברושים.
‫בתקופת הבליץ היו ‫הרבה עכברושים בגינת הארמון.
‫המלך למעשה השוויץ בזה
‫לפני שרי קבינט, ‫לפני דיפלומטים שהגיעו לביקור.
‫הוא העביר את המסר, "לא נברח".
‫"לא נברח".
‫העניין היה אמיתי, אבל גם מעין הצגה.
‫אבל למלך עדיין לא היתה ‫גישה לכל סודות המדינה.
‫במקום זאת, לעתים הוא ‫פנה לשיטת עשה זאת בעצמך.
‫דרך משפחות המלוכה באירופה, ‫קרובי משפחתו,
‫כבר היתה לו רשת מודיעין משלו.
‫השימוש של ג'ורג' ברשת הפרטית שלו
‫היה עלול ליצור בעיות לסוכנות הביון
‫וגם לראש הממשלה.
‫קצין מודיעין אחד תיעד שהמלך...
‫"קיבל כמה בקבוקים של בורגונדי 1941.
‫"אחד מהם הוא הגיש לצ'רצ'יל
‫"באחת מארוחות הצהריים ‫הקבועות שלהם בימי שלישי.
‫"צ'רצ'יל שאל בחריפות ‫כיצד השיג המלך את היין,
‫"והתשובה עוררה בו אי נוחות:
‫"'גם למלכים יש סודות'".
‫המלך אולי התלוצץ, ‫אבל צ'רצ'יל נבהל מעט.
‫צ'רצ'יל פחד שהמלך הקים לתחייה
‫חלק מרשתות הקשרים הפרטיות ‫של משפחת המלוכה
‫כדי לאסוף מידע בעצמו.
‫המלך הצליח להשיג את יין הווינטג' ‫בעת מלחמה מצרפת הכבושה,
‫מפני שהטייס המלכותי, מאוס פילדן, ‫במקרה גם טס במשימות
‫מטעם ארגון מנהלת המבצעים המיוחדים, ‫האס-או-אי,
‫שאותה הקים צ'רצ'יל, במילותיו שלו,
‫כדי "להעלות את אירופה הכבושה באש".
‫ואם לא היה די בכך, ‫גם לאשתו של ג'ורג' השישי, המלכה,
‫היו קשרים פרטיים משלה.
‫עלינו לזכור שהמלכה
‫היא למעשה זו שהיו לה היחסים ‫הקרובים ביותר עם שירותי הביון.
‫אחיה היה באס-או-אי. למעשה,
‫ארמון בקינגהאם היה כמעט מוצב,
‫אפשר לומר מוצב חוץ, של שירותי הביון.
‫וכך, נראה שהפתרון הוא
‫לתת למלך יותר גישה ‫לחומרים בריטיים סודיים ורשמיים.
‫לאט אך בבטחה,
‫המלך עשה את דרכו ללב השירות החשאי.
‫לבסוף, ב-1943,
‫ג'ורג' השישי מילא תפקיד ‫פעיל במלחמת ההטעיה.
‫ההיתקלות הראשונה שלו בה
‫היתה כאשר השתמש במידע כוזב
‫כדי לשטות באויב בנוגע למשימה מסוכנת ‫שאליה יצא ביוני 1943.
‫המלטזים היו אנשים של מסורות ישנות ‫ואורחות חיים פשוטים,
‫אך היטלר הפך את האי הזה ‫למטרה של ירי מתמיד.
‫המלך טס לצפון אפריקה ואז לאי מלטה,
‫כדי להודות לתושביו על כך שעמדו בשלוש ‫שנים של מצור והפצצות מצד הנאצים.
‫אבל הלופטוואפה עדיין איים על שמי ‫מלטה, כך שנשקפה לאי סכנה אמיתית.
‫התשובה של הביון הבריטי ‫היתה מבצע לודר.
‫מבצע לודר היה מבצע הטעיה
‫שהמלך היה מעורב בו באופן אישי.
‫הוא היה ניסיון לספק כיסוי
‫לביקור שלו בצפון אפריקה.
‫היה מסוכן מאוד ללוות ‫את המלך בחציית הים התיכון,
‫שם הגרמנים היו פעילים.
‫לכן ארמון בקינגהאם שיגר מסר כוזב,
‫שלפיו המלך ביקר חיילים ‫בפורטסמות' באותו הזמן.
‫בכל זאת, "גנרל לאיון" המסתורי ‫היה על המטוס
‫שנחת באלג'יר.
‫בעיתונות צצו סיפורים על כך ש"גנרל ‫לאיון" ביקר את גנרל אייזנהאואר,
‫המפקד העליון של כוחות בעלות הברית ‫בצפון אפריקה.
‫ב-7 ביוני, 1943, הוא נחת באלג'יר.
‫אייזנהאואר, לפחות,
‫לא הופתע ש"גנרל לאיון"
‫היה לא אחר מאשר ‫המלך הקיסר ג'ורג' השישי.
‫אחרי שעזב את אלג'יר, ‫"גנרל לאיון" המשיך למלטה.
‫זו היתה משימה חשובה להעלאת המורל.
‫תושבי מלטה היו תחת מצור במשך זמן רב.
‫הם העריכו מאוד את העובדה ‫שהמלך עשה מסע מסוכן מאוד.
‫מבצע לודר היה מוצלח,
‫וג'ורג' חזר הביתה ‫לארמון בקינגהאם בריא ושלם.
‫המבצע הראה למתכנני ההטעיה ‫שהמלך יכול להיות בעל ערך רב.
‫כעבור כמה חודשים הוא הוזמן לביקור
‫במנהלת המבצעים המיוחדים.
‫בנובמבר 1943, כל משפחת המלוכה ביקרה ‫בבסיס חיל האוויר המלכותי טמספורד.
‫הוא לא היה בסיס רגיל.
‫ממנו יצאו הטיסות החשאיות המיוחדות,
‫שלקחו את סוכני האס-או-אי וסוכני ‫שירות המודיעין החשאי לאירופה.
‫כל החפצים בסגנון ג'יימס בונד ‫הוצגו בפני משפחת המלוכה.
‫היו פגיונות בתיקי יד,
‫מצפונים מוחבאים ‫בחלק העליון של שפתונים,
‫כל מיני סוגים של מכשירי נפץ.
‫באס-או-אי אהבו להסוות ‫חומרי נפץ כחומרים תמימים,
‫כמו למשל בקבוקי יין, חיות מתות, ‫והדבר האהוב עליהם, כמובן,
‫חומרי נפץ שהוסוו כצואת סוסים.
‫המלכה התלהבה מכל זה.
‫היא קראה למלך ואמרה לו, ‫"תראה את זה, זה מדהים,
‫"צואת סוס מתפוצצת".
‫נראה שהמלך הוכיח את עצמו.
‫כעבור כמה חודשים הוא יוזמן להצטרף
‫למבצע ההטעיה הגדול ביותר במלחמה.
‫במרס 1944, בביקור של שני ‫סוכני סוכנות הביון הבריטית,
‫שאותו תיעד ביומנו המזכיר האישי ‫של המלך, אלן לסלס,
‫ג'ורג' השישי הוזמן להצטרף למבצע ‫ההטעיה הגדול של בעלות הברית במלחמה:
‫לשטות בנאצים לגבי התזמון והמיקום ‫של מבצע אוברלורד,
‫הנחיתות בפלישה לנורמנדי.
‫את מבצע ההטעיה עזר לתכנן איש ‫אוניברסיטת אוקספורד, ג'ון מסטרמן.
‫באוגוסט 1941, מסטרמן לימד בגרמניה
‫ונכלא בה למשך המלחמה.
‫אבל הוא ניצל את זמנו ‫שם ללמוד את השפה
‫ואת דפוס החשיבה של שוביו הגרמנים.
‫הדבר היה חשוב בדרכים רבות,
‫כי אילו ידעת כיצד הם חושבים,
‫היה קל בהרבה להטעות אותם
‫ולהוליך אותם שולל.
‫אפילו המרגלים ‫שהגרמנים שלחו לבריטניה,
‫היו לו מערכות יחסים איתם,
‫ובסופו של דבר הוא ‫שכנע אותם לרגל בשבילנו.
‫כשמלחמה פרצה, ‫מסטרמן הוצב בחיל המודיעין
‫ואז בסוכנות הביון הבריטית, שם ‫עזר לתכנן את שיטת הבגידה הכפולה,
‫שבה השתמשו בסוכנים כפולים ‫כדי למסור מידע כוזב לנאצים.
‫הוא היה יושב הראש של ועדת משנה ‫שטיפלה בשיטת הבגידה הכפולה,
‫הוועידה ה-20 של האקס-אקס.
‫למעשה, הם פיקדו
‫על 39 מרגלים
‫שעבדו באזורים שונים באירופה
‫ובאנגליה. כולם הטעו ‫את הגרמנים בדרך כזו או אחרת.
‫אחד מחברי הצוות שלו היה קצין ‫ששירת שנים רבות בסוכנות הביון
‫בשם טאר רוברטסון.
‫טאר רוברטסון עבד עם מסטרמן
‫כדי לתאם בין הפעילויות ‫של כל הסוכנים הכפולים האלו
‫ולוודא שהגרמנים ‫מבולבלים ומולכים שולל דיים.
‫רשת השקרים המסובכת והמתוחכמת הזו
‫כללה מידע כוזב וגם מעט מידע אמיתי,
‫והכול תואם בדרך שמנעה ‫פריצה באבטחה של הבריטים,
‫בעוד הם הוליכו שולל את הגרמנים.
‫ההטעיה של הפלישה לנורמנדי, ‫שקיבלה את שם הקוד מבצע פורטיטיוד,
‫תהיה האתגר הגדול ביותר ‫של שיטת הבגידה הכפולה.
‫הגורמים החשובים ביותר היו
‫הסוכנים הכפולים שהיו ידועים ‫רק בכינויים גרבו, פריק וברוטוס.
‫הסוכן ברוטוס היה טייס ‫מחיל האוויר הפולני
‫שהצניחו הבריטים ‫בצרפת הכבושה בידי הגרמנים.
‫הנאצים אסרו ועינו אותו.
‫הם אמרו לו, "חזור לאנגליה ‫ותרגל עבורנו או שתוצא להורג".
‫הוא העמיד פנים שהחליף צדדים,
‫אבל נאמנותו למטרת בעלות הברית ‫מעולם לא התערערה.
‫כשהוא הגיע סוף כל סוף לאנגליה,
‫הוא יצר קשר עם שירות הביון כאן
‫והציג בפניו מה ‫שלדעתו היתה הזדמנות פז:
‫הוא יעבוד, כפי שאני ‫מכנה זאת, כסוכן משולש,
‫מתוך האמונה שהגרמנים
‫ביקשו ממנו לעבוד ולספק להם מידע.
‫מהרגע ההוא ובמשך שנתיים
‫היתה בנייה מדהימה של מידע, שבה הוא ‫השתתף כחלק מרשת הבגידה הכפולה.
‫הוא סיפק לגרמנים מידע כדי שיאמינו
‫שהפלישה תתרחש בקאלה.
‫בשל התאספות הכוחות ‫בדרום אנגליה, הנאצים ידעו
‫שפלישה מגיעה.
‫מטרת בעלות הברית היתה להטעות אותם ‫לחשוב שהפלישה העיקרית תתרחש בקאלה
‫ושכל מקום אחר, כמו נורמנדי, ‫יהיה רק מופע צדדי.
‫תנועות המלך, ‫כפי שדווחו בעיתונות הבריטית,
‫היו חלק מרכזי מתוכנית ההטעיה.
‫רורי קורמק ערך חיפוש בכמעט ‫23 אלף עיתונים מקומיים ולאומיים
‫שהודפסו בבריטניה ‫בין מרס לאוגוסט 1944,
‫שלושה חודשים לפני הפלישה לנורמנדי ‫וחודשיים לאחר מכן.
‫בעבודת הבילוש ההיסטורית הזו
‫נחשף שמה שנראה עד כה
‫כסדרת ביקורים מלכותיים אקראיים ‫להעלאת המורל במחנות צבאיים
‫היה למעשה תוכנית מחושבת,
‫שחוברה בקפדנות עם דיווחים ‫מטעים מסוכני הבגידה הכפולה.
‫הנה גזיר מעיתון ה"טיימס", ‫מ-10 במרס, 1944.
‫הכותרת היא, "המלך בודק את הקנדים".
‫התוכנית של סוכנות הביון ‫היתה לטפטף לגרמנים מידע,
‫שיגרום להם לחשוב שהם מרכיבים את ‫תצרף התוכנית הסודית ליום הפלישה.
‫עיתונים סיקרו את הביקורים של המלך ‫ביחידות עוצבה חיוניות,
‫אבל המיקום שלהן לא נחשף בעיתונות.
‫אולם רמזים מסקרנים
‫גרמו לנאצים לחשוב שהם אלו ‫שעושים את עבודת הבילוש,
‫כמו דיווחים ‫מהסוכנים הכפולים בלונדון,
‫שעזרו לזהות את החיילים שביקר המלך.
‫עיקר סוד ההטעיה
‫היה לגרום לגרמנים לפענח ‫את העניינים האלו בעצמם.
‫החלק הראשון של ההטעיה הזו
‫היה לרמוז לנאצים ‫שייתכן כי פלישה בהיקף גדול
‫או פשיטה חופית גדולה עומדת להתרחש.
‫באותו היום,
‫הסוכן הכפול ברוטוס ‫סיפק לברלין מידע כוזב,
‫שלפיו התנועה הרגילה לאי וייט נעצרה
‫כדי לפנות את הכבישים לתנועת חיילים.
‫העובדה שהמלך היה בהוב, ‫לא רחוק מהאי וייט,
‫סיפקה לגרמנים רמז שאולי מתרחש משהו,
‫אולי תכנון המלחמה עלה שלב, ‫אולי יש תנועת חיילים לאי וייט.
‫מפני שהגיעו חיילים להוב, נרמז שאולי ‫תהיה מתקפה כלשהי על נורמנדי,
‫אבל האם זו תהיה מתקפת הטעיה
‫במטרה להסיח את דעת הגרמנים ‫מהפלישה האמיתית בקאלה?
‫הביקור של המלך היה כמו מדגש.
‫הוא סימן יחידות מסוימות ‫שרצו שהגרמנים יעקבו אחריהם.
‫הרמיזה לכך שהפלישה תתרחש ‫בעוד ימים ספורים היתה תרמית,
‫יעברו עוד כמעט ‫שלושה חודשים עד הפלישה.
‫החלק השני של ההטעיה ‫היה בנוגע למיקום.
‫בהתחלה, המיקום של הוב רמז ‫על כוח שיגיע ממחוז סאסקס לנורמנדי.
‫ואז שלח אחד הסוכנים הכפולים ‫טלגרף לברלין וטען שהחיילים שם
‫הועברו מיד אחרי הביקור של המלך ‫לדובר, שנמצאת בדיוק מול קאלה.
‫המטרה היתה לבלבל את הגרמנים
‫בנוגע למיקום החיילים,
‫בנוגע לסדר הקרב ובנוגע למיקום ולזמן ‫שבהם תתרחש הפלישה הסופית.
‫הטעיה נוספת היתה למשוך את תשומת ‫לבם של הנאצים מדרום אנגליה לצפונה.
‫הפעם מעורבותם של בני המלוכה גברה,
‫ולראשונה, המלכה
‫והמלכה לעתיד, הנסיכה אליזבת, ‫גויסו לתחבולה.
‫הכתבה הזו פורסמה ב"טיימס"
‫ב-24 במרס, 1944.
‫הכותרת היא, "המלך עם הצבא שלו. ‫ביקור עם המלכה והנסיכה".
‫המלך נסע ברכבת המלכותית צפונה,
‫לבקר בלינקולנשייר וביורקשייר. ‫אלו יחידות עוצבה
‫שנמצאות במזרח המדינה,
‫וכך חיזקו מאוד את סיפור ההטעיה,
‫שאולי הפלישה תתרחש ממזרח לקאלה,
‫אולי הכוחות אפילו יגיעו ‫ממזרח לתקוף בסקנדינביה.
‫זה היה ביקור הפיקוח השביעי ‫של המלך בתוך כמה שבועות,
‫אבל זו היתה הפעם הראשונה שבה הנסיכה ‫הצטרפה לביקור מלא עם ההורים שלה.
‫המלכה,
‫הנסיכה אליזבת, ‫כל משפחת המלוכה היתה שם,
‫היו שם כוחות רציניים, דאונים מוטסים, ‫צלפים, כוחות מיוחדים.
‫כל אלו משכו סיקור עיתונאי נרחב.
‫בדרך זו השתמש המלך במשפחת המלוכה
‫כדי להעצים את ההטעיה.
‫התפקיד של המלך בשיטת הבגידה הכפולה ‫התנהל בדיוק כמתוכנן.
‫ב-18 באפריל, המזכיר האישי של המלך,
‫אלן לסלס, כתב ביומנו...
‫"מבצע אוברלורד היה טוב כתוכנית כיסוי ‫מורכבת שנועדה לרמות את הגרמנים,
‫"ונראה שהתוכנית הצליחה".
‫ועל פי אחיינו של מסטרמן, דיוויד,
‫המלך השתוקק להמשיך ‫לקבל עדכונים מג'ון מסטרמן.
‫אני חושב שיידעו אותו ‫על כל דבר שהתרחש.
‫אני בטוח. הוא אמר שהמלך ‫רצה שיידעו אותו על כל דבר.
‫כעבור שבוע, ג'ורג' ‫בחן יחידות עוצבה בהמפשייר.
‫בברלין קיבלו דיווח על הביקור ‫מאת הסוכנים הכפולים של סוכנות הביון,
‫גרבו ופריק.
‫מטרת הביקור היתה ליצור בלבול ‫לגבי מה שהיה אמיתי ומה שהיה רק חזרה.
‫הדיווח של הסוכן גרבו ימים ספורים ‫בלבד לאחר הביקור של המלך
‫תמך בנרטיב הזה,
‫בעזרת רמיזה שהפלישה ‫תתרחש בקרוב ותצא מהמפשייר.
‫הדוח של פריק, שהוגש באותו היום, ‫הוסיף אפילו עוד אמינות לנרטיב הזה,
‫בכך שרמז שייתכן שמתקיימים ‫תרגילים צבאיים בתעלת למאנש,
‫והחשוב ביותר, פריק הזהיר אותם
‫שהם לא יכולים לשלול ‫את האפשרות שמדובר במבצע אמיתי.
‫הדיווחים האלו משמעותיים ‫כי הם נועדו לבלבל את הגרמנים.
‫הגרמנים חשבו, ‫"בסופו של דבר לא קרה כלום.
‫"אולי זה היה רק תרגיל".
‫לכן הם הורידו את המגננות שלהם ‫כשיום הפלישה האמיתי הגיע.
‫מבצע ההטעיה המלכותי ‫היה מתוחכם ומורכב,
‫אבל הוא לא היה מוגבל ‫רק לאיים הבריטיים.
‫במאי 1944, המלך יצא ‫למשימה המסוכנת ביותר שלו,
‫לאגן המים סקפה פלו באיי אורקני.
‫שוב, העיתונות השמיטה ‫את יעדו של ג'ורג',
‫אבל ציינה רמז אחד שהבהיר בבירור ‫לגרמנים איפה נמצא המלך.
‫זה הדף הראשי של ה"דיילי מייל" ‫מ-15 במאי, 1944.
‫אנחנו רואים שהדיווח מתאר ‫מים צפוניים קרים ובודדים,
‫והכותרת היא, "המלך נפרד מהצי שלו".
‫כתוב, "המלך נפרד לשלום ‫מקציניו בצי המלכותי
‫"ואיחל להם, לצוותי הספינות שלהם ‫ולספינות דרך צלחה לפני הקרב".
‫החלק הזה של תוכנית ההטעיה, שנקרא ‫מבצע פורטיטיוד נורת', נועד לרמוז
‫שמתוכננת פלישה בהיקף מלא של בעלות ‫הברית על נורווגיה הכבושה ע"י הנאצים.
‫הביקור של המלך באיי אורקני ‫היה יוצא מהכלל.
‫איי אורקני רחוקים מלונדון ‫וקרובים יותר לנורווגיה,
‫וכמובן, מפני שהם ‫די קרובים לנורווגיה,
‫נערכו בהם סיורים רבים ‫של צוללות גרמניות ולוחמים גרמנים.
‫זו היתה משימה מסוכנת, ‫והשאלה היתה, למה המלך נוסע לשם?
‫התשובה היתה, כדי לספק ‫אמינות למבצע פורטיטיוד נורת'.
‫למעשה, המלך נטל סיכון די גדול.
‫ימים ספורים לאחר ביקור המלך,
‫הסוכן הכפול גרבו הזהיר את ברלין
‫שפלישה של בעלות הברית ‫לנורווגיה עומדת להתרחש
‫ושייתכן שהיא תהיה ‫המתקפה הראשונה בפלישה לאירופה.
‫מבצע ההטעיה היה מכוון ומורכב,
‫ולכן שיטת הבגידה הכפולה ‫ומבצע פורטיטיוד
‫כל כך מרתקים.
‫בסופו של דבר, המבצע היה מוצלח ‫מפני שהיו בו דקויות רבות,
‫מפני שהיו כל כך הרבה חלקים נעים,
‫שתואמו על ידי סוכנות הביון הבריטית.
‫ב-6 ביוני, 1944,
‫צי המונה 7,000 ספינות הגיח ‫מהערפל של שעות הבוקר המוקדמות,
‫בדרכו לחופי נורמנדי.
‫כוחות ההגנה הגרמניים נתקפו בפאניקה ‫וקראו בקשר לתגבורת דחופה.
‫התגובה מברלין היתה מנומנמת.
‫ביום הפלישה, ‫היטלר ישן עד שעה מאוחרת.
‫הוא ישן מאוחר מהרגיל, ‫ואיש לא רצה להעיר אותו.
‫כשהוא התעורר לבסוף וסיפרו לו על זה,
‫מפני שהפלישה היתה באזור נורמנדי,
‫מפני שהזינו אותו בכל המידע הכוזב,
‫הוא לא האמין שזו המתקפה הראשית.
‫הוא חשב שמדובר בפשיטה על החוף.
‫לכן הוא פשוט די התעלם ממנה.
‫צבאות האומות המאוחדות ביצעו את ‫הנחיתות הראשוניות באדמת מערב אירופה.
‫זהו יום הפלישה לנורמנדי.
‫המלך, שמילא תפקיד ‫חיוני בתוכנית ההטעיה,
‫שידר מסר לעמו.
‫"לפני ארבע שנים,
‫"האומה והאימפריה שלנו עמדו לבדן
‫"מול אויב מכריע,
‫"והיינו דחוקים לפינה.
‫"הפעם, האתגר
‫"הוא לא להילחם על הישרדותנו,
‫"אלא להילחם כדי לזכות בניצחון האחרון
‫"למען המטרה הטובה".
‫כעבור שבוע, המלך ‫וראש הממשלה, וינסטון צ'רצ'יל,
‫מיינו ערימות של דיווחים מסווגים ‫משירות המודיעין החשאי על יום הפלישה.
‫המלך, שבעבר נמנעה ממנו ‫הגישה לכל חומרי המודיעין
‫מפני שראו במשפחתו איום ביטחוני,
‫הורשה כעת לראות הכול.
‫כעבור יומיים, ‫בכיר נכבד הגיע לנורמנדי
‫לשלב האחרון של הבגידה הכפולה.
‫הביון הבריטי המשיך לטפח את התחבולה, ‫שיום הפלישה היה רק מתקפת ההטעיה,
‫עד לאוגוסט
‫כדי לתת לכוחות בעלות הברית ‫זמן לבצר את עמדותיהם.
‫הבכיר הנכבד היה ‫לא אחר מהמלך ג'ורג' השישי.
‫הגרמנים חשבו שנוכחות המלך
‫היא ניסיון נוסף ‫להסיח את דעתם מקאלה.
‫אבל כפי שהתברר בתפנית מופלאה נוספת,
‫עדיין לא היה אפשר ‫לסמוך על ג'ורג' לחלוטין
‫שישמור סוד.
‫בסיום המלחמה, ג'ון מסטרמן,
‫שחקן מפתח מאחורי שיטת הבגידה הכפולה ‫וההטעיות של יום הפלישה,
‫כתב דוח סודי ביותר ‫של סוכנות הביון הבריטית,
‫ובו פירט כל היבט ‫של שיטת הבגידה הכפולה.
‫השיטה הזו שימשה גם כתבנית
‫למבצעים עתידיים ‫של סוכנות הביון והשירות החשאי.
‫זה אחד המסמכים הסודיים ביותר ‫של הממשלה הבריטית.
‫מדובר בצורה של מנהיגות אסטרטגית ‫שבריטניה לא רצתה לחשוף.
‫השתמשו בה במלחמת העולם השנייה ‫וגם בשנות ה-50 וה-60,
‫ולמעשה, בבריטניה הוקמה מחלקה מיוחדת,
‫מחלקת התכנון העתידי,
‫במיוחד כדי לשמר ‫מיומנויות מיוחדות כאלו.
‫מסטרמן קרא לדוח שלו "הספר הסודי".
‫ב-1950, חמש שנים לאחר המלחמה,
‫כשחזר לחיים האקדמיים ‫באוניברסיטת אוקספורד,
‫הוא שלח את העותק האחד ‫והיחיד שלו לארמון בקינגהאם,
‫כדי שהמלך ג'ורג' השישי ‫יוכל לקרוא אותו בעצמו.
‫המזכיר האישי של המלך, סר אלן לסלס,
‫כתב למסטרמן שהדוח התקבל בבטחה.
‫"מסטרמן היקר, ‫אני חושב שיהיה רשלני מצדנו
‫"אם לא נודיע על קבלת הדוח. ‫זהו אישור הקבלה".
‫לסלס העביר את "הספר הסודי" למלך,
‫אבל אז, עם חלוף הזמן,
‫התרחשה תפנית יוצאת מהכלל בסיפור.
‫לא היה סימן לכך שהעותק היחידי של ‫"הספר הסודי" יוחזר מארמון בקינגהאם,
‫ומסטרמן נעשה מודאג.
‫ב-4 באוקטובר, 1951, מסטרמן כתב
‫מוורסטר קולג' שבאוקספורד, ‫שם הוא היה המנהל, ללסלס,
‫"אני מצטער להטריד אותך ‫בתקופה הזו..."
‫מחלתו של המלך החמירה אז.
‫"אבל תהיתי אם כדאי שאשלח לך ‫תזכורת בנוגע לספר שהשאלתי לך.
‫"אני רואה שהוא נשלח ‫בדצמבר ואני מתחיל לדאוג,
‫"סביר להניח שלא לצורך,
‫"שמא הוא נאבד. ‫בכבוד רב, ג'ון מסטרמן".
‫עברה כמעט שנה שבה ‫הספר הזה לא היה ברשותו.
‫4 באוקטובר, 1951
‫לסלס היה בעמדה שאין לקנא בה.
‫אף פעם לא היה קל לפנות אל המלך,
‫ועכשיו בגלל גסיסתו האטית ‫מסרטן הריאות,
‫כל פנייה בנושא רציני כל כך,
‫כמו המסמך הסודי ביותר של סוכנות ‫הביון, שחסר ואולי אפילו נאבד,
‫היתה לא נעימה ביותר.
‫אני חושבת שהוא העריץ אותו כאדם,
‫אבל לעתים הוא היה אדם קשה.
‫הוא לא היה אדם שקל להתמודד איתו
‫מפני שהוא היה מתרגש מאוד ‫בנוגע לדברים רבים,
‫והוא היה זקוק לעזרה בעבודתו.
‫אני חושבת שהוא נהג להתפרץ בזעם,
‫כמעט כמו בהתקף,
‫ואז אנשים היו משככים את כעסו ‫ומרגיעים אותו.
‫המלכה היתה חשובה מאוד ‫לשם כך, אני חושבת.
‫ביום האבל הזה, לונדון שקטה ודוממת.
‫תושביה זוכרים שכאן, בעיר הזו,
‫המלך שלהם עמד איתם ‫בפני הסכנות של המלחמה האחרונה.
‫ב-6 בפברואר, 1952, המלך הלך לעולמו.
‫עוד לא היה סימן להימצאותו ‫של "הספר הסודי".
‫מסטרמן חשש מהגרוע מכול:
‫או שהוא הגיע לידיים הלא נכונות ‫או שהוא אבד לנצח,
‫יחד עם ג'ורג' השישי המנוח.
‫מדאיג אף יותר היה שהבוס החדש של ‫הסוכנות היה נחוש להדק את האבטחה.
‫מסטרמן, שהיה כעת במצוקה קשה, ‫כתב פעם אחת אחרונה ללסלס.
‫"לסלס היקר, שוב עליי להתנצל ‫על כך שאני מתקשר
‫"כשאתה בוודאי מוכה צער.
‫"אני רוצה לשאול אם תוכל לשלוח אליי ‫את 'הספר הסודי' שלי.
‫"אני מתוח, אני מקווה שלא לצורך,
‫"בעקבות ההחלפה של המנהל הכללי".
‫כאן הוא מתייחס לסר דיק וייט.
‫"אני לא יודע בדיוק אם הוא אצלי ‫או איפה הוא נמצא".
‫מסטרמן היה בפאניקה, כי הוא ‫היה משוכנע כעת שהספר נאבד.
‫אפשר לדעת שהוא בפאניקה ‫כי הוא לא רק כתב, אלא גם התקשר.
‫העניין היה דחוף.
‫הוא כמעט היה יכול לחוש ‫במנהל הכללי של סוכנות הביון,
‫דיק וייט, תופס בצווארון שלו.
‫הוא היה כמו תלמיד בית ספר שמרגיש
‫שהמנהל מתקדם לעברו,
‫והוא היה זקוק לספר הזה, ומיד.
‫כעבור חודשיים, לסלס היה יכול סוף ‫כל סוף למסור חדשות טובות למסטרמן.
‫אלמנתו של ג'ורג', עכשיו המלכה האם, ‫היתה במבצע סודי משלה.
‫"מסטרמן היקר, הבעיה שלי היתה ‫שכל החבילות האישיות שנשלחו
‫"לא היו בשליטתי.
‫"אולם, ביום הזה ממש, ביקשתי ‫מהמלכה האם להסתכל עליהן
‫"ולבטח, שם הוא היה.
‫"הוא כעת נעול בחדר שלי.
‫"א' לסלס".
‫אפשר לנחש שהמלך סמך עליה
‫ושהיא היתה מאוד חשובה לו.
‫היא היתה כתף הכרחית להישען עליה,
‫וסביר להניח שהוא סיפר לה דברים ‫שלא סיפר לאף אדם אחר.
‫המלכה האם חילצה ‫את מסטרמן ממצב ביש.
‫ב-1972 הוא פרסם ‫את "הספר הסודי" שלו.
‫אבל אפילו אז, 28 שנים ‫אחרי יום הפלישה,
‫בסוכנות הביון הבריטית האמינו ‫שהבגידה הכפולה וכל עבודת ההטעיה
‫צריכות להישאר בגדר סוד ‫וניסו לבלום אותו.
‫מסטרמן סיכל את הניסיון ‫בכך שפרסם את הספר באמריקה.
‫אבל היה דבר אחד שהחליט לא לחשוף,
‫את התפקיד של ג'ורג' השישי ‫בהטעיית יום הפלישה.
‫תפקידו נותר סוד עד חקירתם ‫של ריצ'רד אולדריץ' ורורי קורמק כיום.
‫תפקיד המונרכיה בשירות החשאי ‫של בריטניה לא ימות עם ג'ורג'.
‫בתו הבכורה, המלכה הצעירה אליזבת ‫השנייה, עתידה לרשת את תפקידו.
‫הכתר, שבעבר היה נתון תחת עינה הפקוחה ‫של סוכנות הביון ואפילו תחת חקירה,
‫הוא כעת חברה הנאמן ויועצה.
‫פגישה אחת מדהימה ‫מדגימה את האינטימיות הזו.
‫ב-1955, ראש הממשלה, ‫אנתוני אידן, איי-אי,
‫וראש דסק המזרח התיכון ‫של משרד החוץ, איוולין שוקבורג,
‫נסעו לארמון בקינגהאם.
‫תחת האיום של המשבר בסואץ, ‫תחושת קונספירציה רחשה באימפריה.
‫אך נראה שלאימפריה יש חבר
‫בדמות המלך חוסיין הצעיר מירדן, ‫שחונך בהארו.
‫אולם הבריטים חששו ‫שהוא נשבה בהשפעתו
‫של דודו הלאומני והמתנגד לבריטים, ‫נאסר שריף.
‫שוקבורג כתב ביומן שלו ב-1955...
‫"סיפרתי לה, למלכה, על המזימות ‫של הדוד המרושע, נאסר.
‫"המלכה אמרה ‫שהיא לא חושבת שזה רעיון טוב
‫"לשלוח ערבים ‫לבתי ספר ציבוריים באנגליה...
‫"היא ראתה את חוסיין המסכן, שרק סיים ‫ללמוד בהארו שנה או שנתיים לפני כן,
‫"והוא רק היה מסוגל ‫לעמוד דום בנוקשות...
‫"ולומר 'הוד מלכותך', ‫ולא מילה נוספת...
‫"בכל הנוגע לדוד נאסר, היא אמרה,
‫"היא הופתעה שאיש לא מצא ‫הזדמנות לשים משהו בקפה שלו.
‫"רק מאוחר יותר חשבתי ‫מה הייתי צריך לענות על כך,
‫"שזו היתה הערה דומה באופן מסוכן
‫"לזו שאמר בתקרית מפורסמת אחד ‫מקודמיה בתפקיד, המלך הנרי השני".
‫כמובן, המלך הנרי אמר בדיוק לפני הרצח
‫של הארכיבישוף מקנטרברי, תומס בקט,
‫"האין מישהו שיכול לפטור ‫אותי מהכומר הטורדני הזה?"
‫"במקום זאת אמרתי שזה היה רעיון טוב,
‫"שיש ליישם על כמה ‫אנשים במזרח התיכון.
‫"הבטחתי לשלוח לה ‫את הרכילות ששמענו על חוסיין.
‫"הייתי מעט מוגבל ‫מפני שהחזקתי סיגריה,
‫"ששרפה באטיות את קצות ‫האצבעות שלי מאחורי גבי".
‫"איי-אי נראה בכושר מופלא ונינוח...
‫"והיה חברותי מאוד כלפי שנינו".
‫זה מדהים,
‫מפני שמעולם לא מצאנו עדויות לכך ‫שהמלכה דנה בעניינים כאלו
‫או לחוש ההומור שלה,
‫וגם מעולם לא היו עדויות לשיחות שלה ‫עם דיפלומטים בנוגע לנושאים מדיניים,
‫במיוחד על הרקע ‫של מגוון מבצעים חשאיים
‫שביצעו משרד החוץ והשירות החשאי
‫נגד מדינות ברחבי המזרח התיכון.
‫המבצע המפורסם שבהם היה ‫נגד נאסר האחר, נשיא מצרים.
‫אנחנו חושבים על שירותי הביון ‫כעל המוסד הסודי ביותר בבריטניה.
‫ובכן, משפחת המלוכה בהחלט מתחרה בהם,
‫לפחות בכל הנוגע למסמכים היסטוריים.
‫לכן כשהמלכה מופיעה במסמך, ‫שמים לב לכך.
‫כשהמלכה מדברת ‫על האפשרות להתנקש במישהו,
‫באמת שמים לב.
‫אין ספק שהמלכה רק התלוצצה.
‫מעולם לא התנקשו בחייו של דוד נאסר.
‫אבל המלכה נותרה קרובה ‫לשירות החשאי שלה.
‫מחשד לאמון,
‫מעגל היחסים בין המונרכיה ‫והמודיעין הבריטי נסגר,
‫ומערכת היחסים ביניהם ‫מחזיקה מעמד עד היום הזה.
‫תרגום אס-די-איי: אורלי ריצ'מן ‫עריכת לשון: רתם כסלו