‫אני לא יודעת מה היה ‫לרוזי לארסן לחפש במקום כזה.
‫אני לא מאפשרת כניסה של קטינים ‫לעסק שלי, הבלשית...
‫לינדן.
‫אולי השתמשה בתעודה מזויפת.
‫אצטרך לדבר עם כל העובדים שלך ‫שעבדו באותו סוף שבוע.
‫אני ניהלתי את הקומה, ולא ראיתי אותה.
‫-טוב, אולי מישהו אחר ראה. ‫-אני בספק.
‫הייתי בקומה כל ליל שישי.
‫אמרתי שרוזי לארסן הייתה פה ביום שישי?
‫אנחנו עוקבים אחר החדשות, ‫זה כולל את גב' דרייס.
‫אנחנו יודעים שזה היום בו הילדה נעלמה.
‫שמתי לב שיש לכם מצלמות אבטחה בקומה,
‫אשמח לראות את הצילומים.
‫הקלטות שלנו נמחקות כל 24 שעות,
‫אז, לצערי, הן לא יהיו לך לתועלת רבה.
‫אז אתחיל בלקוחות שלך.
‫בלשית...
‫אני בטוחה שאת מודעת לכך ‫שהלקוחות שלי לא בדיוק מסבירים פנים
‫לנוכחות משטרתית במגרש המשחקים שלהם.
‫אני יכולה לשוחח איתם כאן, ‫או שאני יכולה לגרור אותם,
‫אחד אחד, לתחנת המשטרה. ‫מה נראה לך שהם יעדיפו?
‫אני בטוחה שאת גם מודעת לכך ‫שקזינו וואפי איגל יושב על קרקע אינדיאנית.
‫ולכן...
‫אנחנו לא תחת...
‫סמכות שיפוטית עירונית, מדינית, או מחוזית.
‫אז, אלא אם כן יש לך צו פדרלי, ‫עופי מהנכס שלי.
‫תודה. אני בטוחה שהיית צריכה את הגיבוי.
‫אני צריכה לדבר עם עוזר התובע המחוזי ‫ברנשטיין, זו הבלשית לינדן.
‫כן, אני אמתין.
‫היי, רונלד, שמע, איזה סוג של צו
‫צריך להוציא כדי להיכנס לקזינו אינדיאני?
‫שבוע? אתה צוחק עליי.
‫היי...
‫הקזינו הוא לא הבעלים ‫של הכספומט שעל הקרקע שלהם, נכון?
‫זה הבנקים או איגודי האשראי.
‫כספומט
‫אני צריכה צו... לבנק לנדסינג,
‫לכל הכספומטים שהם מנהלים ‫בקזינו ובית הארחה וואפי איגל.
‫ספרתי ארבעה כספומטים בפנים, ‫בטח יש עוד.
‫אולי המצלמות שלהם תפסו את רוזי בקומה.
‫כן, אם היא הוציאה מזומנים, נכון?
‫ואם בכלל הייתה פה באותו לילה.
‫רוזי עלתה על המעבורת האחרונה, ‫שישי בלילה, 23:45.
‫אין מעבורות אחרי כן, אין איך לחזור מהאי.
‫כן, אבל אין לנו מועד מוות.
‫אז היא יכלה לחזור לעיר ‫במעבורת ביום למחרת.
‫אלא אם היא פגשה את הרוצח פה.
‫לא מצאנו את הפלאפון ‫או את התרמיל על הגופה, נכון?
‫אז הם אצל התוקף, או שהם עדיין איפשהו.
‫או שהם בפנים.
‫אנחנו יודעים שהיא באה הנה.
‫היה לה את מחזיק המפתחות ‫עם סמל הציפור, נכון?
‫ויש את כל הזמן החסר שלה ‫בלילה ואחרי בית הספר.
‫-יש לזה קשר למקום הזה. ‫-ובעלת הקזינו לא משתפת?
‫לא, היא והפיטבול האנושי שלה ‫עומדות על המשמר.
‫חוץ מזה, היא בראש שבט הקולאמיש,
‫שכל האדמות האלה בבעלותם, אז אין צורך.
‫ברנשטיין? כן, אני ממתינה.
‫אנחנו לא מחכים להיכנס לשם.
‫בית הדין האינדיאני בוושינגטון ‫צריך לעבור על זה,
‫אז זה יכול לקחת עד שבוע.
‫כמה זמן צריך לחכות לצו של הבנק?
‫ברנשטיין אומר לפחות 24 שעות, ‫אבל הוא מקווה לטוב.
‫מה?
‫אתה צריך להיות איפשהו?
‫-לא, למה? ‫-כי אם כן, אני על זה.
‫אני פה, נכון?
‫אין יום-יומיים בחודש שאת לא במחזור?
‫הגעתם אל ליז ו...
‫-קיילה ו... ‫-דייבי!
‫-אנחנו לא בבית, אז תשאירו הודעה. ‫-מביא אותה בדיבורים, חביבי.
‫היי, "די" יא גבר קטן. לעזאזל, נשמע שגדלת.
‫וגם את, קיילה. אז, ליז...
‫רוצה שאני אביא משהו למצעד של בית הספר,
‫שתייה, צ'יפס, הכול, רק תגידי, ‫ואני דואג לזה.
‫ודייבי...
‫יש לי משהו בשבילך...
‫ליום ההולדת שלך שפספסתי.
‫אז... בכל מקרה... חפש אותי שם, בסדר?
‫אני אהיה שם בקהל, ‫מביא אותה בדיבורים, חביבי.
‫טוב, יאללה.
‫כן, בסדר. תודה.
‫בוא נחזור.
‫-התובע המחוזי? ‫-זה היה בית הספר של ג'ק.
‫הוא לא הגיע הבוקר.
‫הוא לא היה בבי"ס בשלושת הימים האחרונים.
‫היום האחד עשר
‫מוטל
‫תחנה בבית המשפט, ‫אני אעדכן את אוקס בנוגע לקזינו.
‫מה עם הסירה?
‫-אני אפגוש אותך שם. ‫-תרחמי על הילד.
‫תראי את החור הזה. מה הפלא שהוא מבריז.
‫ניסיון יפה, ג'ק.
‫מוטל
‫-מה קרה? ‫-אמרתי לך ללכת לבית המשפט!
‫מה ג'ק אמר?
‫הוא לא שם.
‫תיכנסי, לינדן, יורד גשם.
‫הוא בטח אצל רג'י, במרינה.
‫ואת לא לוקחת לשם אוטובוס. תיכנסי כבר!
‫היי, רג'י. מצטערת להפריע לך,
‫אבל אני צריכה לדעת ‫אם ג'ק איתך או אם שמעת ממנו.
‫תתקשרי אליי, תודה.
‫-זה של ג'ק, הוא השאיר אותו בחדר. ‫-אל תתקשרי לחברים שלו.
‫הדבר האחרון שהוא צריך עכשיו ‫זה את אימא שלו מחייגת בטירוף.
‫יש סיסמה. לעזאזל!
‫אז למה אתם ישנים במוטל?
‫-סוף סוף סולקתם על ידי רג'י? ‫-ככה נראה, לא?
‫אז רג'י זה אבא של ג'ק?
‫-רג'י זו "היא". ‫-היא אימא שלך.
‫למה את קוראת לאימא שלך ‫בשם הפרטי?
‫-תפנה ימינה. ‫-אני יודע, כבר הייתי פה, לינדן.
‫-אז צריך לקחת את הנתיב, הולדר. ‫-אני יודע. לעזאזל!
‫אני ואימא שלי...
‫זה כזה, נתראה כשנתראה.
‫אבל ליז, אחותי...
‫היא זאת שבאמת גידלה אותי.
‫נשמע שגם את ורג'י לא כל כך מסתדרות, הא?
‫ניסיון חטיפת קטין בבי"ס יסודי קלירוויו,
‫בפינת ג'ונס ופיירוויו.
‫החשוד נוסע בטויוטה טרסל ירוקה, ‫מס' רישוי RVZ-4897.
‫היי, אנה. זאת שרה לינדן, אימא של ג'ק.
‫אני יודעת שזו שאלה קצת מוזרה,
‫אבל תהיתי אם אולי ג'ק אצלך בבית עם נאש.
‫תוכלי לחזור אליי בבקשה? תודה.
‫זה החבר הכי טוב של ג'ק.
‫אז למה אימא שלך זרקה אותך מהקאנו שלה?
‫קח פה ימינה. הרמפה ליד הרציף הבא.
‫-אני כבר חוזרת, חכה פה. ‫-אוקיי, אני אחכה פה.
‫אל תדאגי לי, לינדן. הלימוזינה ממתינה לך.
‫מרינה פרטית
‫יו, איפה הסירה?
‫היי אנה, זו שרה שוב. ‫בבקשה תחזרי אליי בהקדם, תודה.
‫-איפה רג'י? ‫-איי סן חואן.
‫חוזרת בשישי הבא. ‫השכן אומר שהיא עזבה הבוקר.
‫אז אולי ג'ק הלך איתה.
‫היא לא הייתה לוקחת אותו ‫בלי לומר לי.
‫לפעמים אנשים עושים ‫דברים משוגעים, את יודעת?
‫-לינדן. ‫-היי, זאת אנה. שמעתי את ההודעות שלך.
‫היי, אנה. תודה רבה שחזרת אליי.
‫סליחה שאני משגעת אותך, ‫אבל התקשרו אליי מבית הספר.
‫ג'ק לא שם, וחשבתי אולי הוא ונאש ביחד?
‫לא, מצטערת, לא ראיתי את ג'ק כל היום.
‫והאמת שהתכוונתי להתקשר אלייך לגביו.
‫אוקיי, מה יש?
‫תפסתי את נאש מבריז מבי"ס ‫לפני כמה ימים, ליד המרינה
‫עם חבורת ילדים במקום שנקרא "המנהרה".
‫מסתבר שג'ק הוא המנהיג שלהם, ‫הוא מעודד אותם לעשות דברים כאלה.
‫אני מצטערת שג'ק מעורב, ‫אבל גם הילדים האלה נושאים באחריות.
‫-זה לא רק הבן שלי. ‫-שרה, אני לא רוצה לריב.
‫אני מבינה שעוברים עלייך... דברים.
‫אני פשוט לא רוצה ‫שהבן שלי ימשיך להסתובב עם ג'ק.
‫-אני מצטערת. ‫-אני מעריכה את הכנות שלך.
‫ביי, שרה.
‫אתה מכיר מקומות ‫ליד המים שילדים מבלים בהם?
‫מקום בשם המנהרה?
‫כן, אני אקח אותך.
‫תן לי את המפתחות, אני אנהג.
‫אתה נוהג לאט מדי, הולדר. תן לי אותם.
‫"תודה שאתה פה, סטיבן. ‫על לא דבר, שרה.
‫בשביל זה יש חברים, יו."
‫הייתי מבריז מבי"ס כל הזמן כשהייתי בגילו.
‫הוא יופיע.
‫מה זה המקום הזה?
‫זה מרכז ההברזות לחבר'ה מחטיבת הביניים.
‫מעשנים סיגריות, מתמזמזים, ‫את יודעת, שטויות.
‫מה לגבי מר סונומה?
‫אולי ג'ק התקשר אליו, אמר לו לאן הוא הולך.
‫לא, לא נראה לי.
‫מה עם האבא האמיתי שלו?
‫-הם עדיין קרובים? ‫-הולדר, מספיק עם השאלות.
‫למה ברחת?
‫פעם חשבתי שזה... לא יודע...
‫כי לא התייחסו אליי יפה, ‫התעצבנתי, איזה מסכן אני, בלה בלה, אבל...
‫לפעמים אני חושב שפשוט בורחים ‫כדי שמישהו יחפש אחריך.
‫להישאר במקום, זה סוג של לברוח.
‫את יודעת על מה אני מדבר?
‫בדרך כלל אין לי מושג, והפעם הזאת לא שונה.
‫-סונומה? בחייך. ‫-אתה חכם אמיתי.
‫מתבונן בתבונה בטבע האנושי. ‫חשבת פעם לכתוב ספר?
‫כתבתי. קוראים לו, "איך להיות אני".
‫אני אדאג שהחבר'ה שלי ישלחו לך עותק.
‫אני בטוחה שהוא היווה תחרות לדיפאק צ'ופרה.
‫מי היה מאמין! לינדן דפקה בדיחה!
‫אכפת לך?
‫מה? רוצה אחת?
‫החלמה מהירה
‫אם אתה צריך להיות איפשהו, ‫אני יכולה לתפוס מונית לתחנה.
‫לא, אני בסדר בינתיים.
‫אתה מכיר מישהו חולה?
‫לא, זה... יש לי דייט.
‫דייט?
‫אז אולי תרצה להיפטר מהבלון ההוא.
‫כן, כן. התכוונתי לעשות את זה.
‫מה? זה עלה איזה 20 דולר.
‫-לא הייתי מנחשת. ‫-שיהיה.
‫זו המחווה שנחשבת.
‫בחורות מתות על הדברים האלה, תודי.
‫תודי!
‫אז לך. תתפרע.
‫-אני אמצא טרמפ. ‫-היא יכולה לחכות.
‫מי לא הייתה מחכה לכזו פיסה מגן עדן.
‫-היי, תקלוט. ‫-שיהיה...
‫-היי, זאת אימא שלך. ‫-ג'ק!
‫ג'ק!
‫אתם מכירים את ג'ק לינדן? מישהו מכם?
‫אתם לומדים בחטיבת ביניים וויברלי?
‫מה אכפת לך?
‫שמור על הפה שלך, ילד.
‫בואי נלך מפה, לינדן. הילדים האלה פרחחים.
‫כלבה משוגעת.
‫מה אמרת לי?
‫אמרתי, עופי מפה כלבה.
‫אם אתה רוצה לשבת בכלא קטינים עד גיל 18,
‫תמשיך לדבר ככה!
‫לינדן, תרגיעי. תרגיעי.
‫-אני אתקשר למשטרה, יצורים! ‫-אנחנו המשטרה, מפגר.
‫יו.
‫אולי הוא חזר למוטל. כדאי לחזור לשם.
‫הוא לא, התקשרתי.
‫רוצה להתערב שאימא שלך ‫לקחה אותו איתה בסירה?
‫רג'י לא לקחה אותו, הולדר.
‫אימהות עושות דברים משוגעים, ‫את יודעת?
‫-הן חושבות שהן יודעות הכי טוב, ו... ‫-היא לא אימא שלי.
‫אז מי היא, הדודה הגלמודה שלך?
‫היא העובדת הסוציאלית שלי, בסדר?
‫אני מכירה אותה כל החיים. אז היא לא ‫תיקח את הילד שלי בלי להגיד לי.
‫הוא יודע שהוא צריך להתקשר ‫ב-15:15, אחרי בי"ס, מהמוטל.
‫הוא יתקשר.
‫בואי נאכל משהו.
‫אני אקח דאבל מק-דג עם גבינה,
‫פעמיים צ'יפס גדול, המבורגר, ‫תוספת מיונז, ובלי קציצה.
‫-בלי מה? ‫-הקציצה, הבשר.
‫-אתה רוצה המבורגר בלי בשר? ‫-זה מה שאמרתי, לא?
‫אני אקח קפה, שחור.
‫מה הפואנטה?
‫-אני צמחוני. ‫-שאוכל צלעות חזיר?
‫זה יוצא 19.46 דולר.
‫צלעות חזיר זה ג'אנק פוד, ‫זה לא נחשב. לא, זה עליי.
‫אי אפשר להיות צמחוני ‫ולאכול בשר. זה לא הגיוני.
‫הכול הגיוני. זה תלוי איך מסתכלים על זה.
‫אה, כן.
‫"ההסתכלות היא נסיבתית". ‫לא שכחתי את האוצר הזה.
‫-תני לי להסביר לך. ‫-אני מצפה בקוצר רוח.
‫הגוף שלי הוא המקדש שלי, נכון? אבל פה...
‫זה מגדל השליטה.
‫אנשים רוצים לשים הכול בקופסה,
‫שיאכילו אותם את התשובות בכפית, ‫להפוך הכול לשחור ולבן.
‫אבל אני...
‫אני רואה את האפור.
‫-האם ישו הוא מושיעך, הולדר? ‫-חה חה.
‫ברצינות, מה הקטע של הקעקוע?
‫ישו, בודהה, צמחונות, אני מתכוון להכול.
‫התבונה נמצאת סביבנו, לינדן. ‫היא כמו אוויר, רק צריך לנשום אותה.
‫עשית את הקעקוע כשנגמלת?
‫חודש אחרי.
‫-התמכרתי בעבודה. ‫-סמוי, זה הגיוני.
‫-צריך להשתלב. ‫-לא. לא, לא.
‫אף אחד לא שם לי את המקטרת בפה מלבדי.
‫האמת היא...
‫אני חולה על מת'.
‫חולה על קריסטל הזאת.
‫-הבחורה הכי שווה שהייתה לי. ‫-אז למה נפרדת ממנה?
‫הלוטננט שלי גילה,
‫אמר שהוא יעיף אותי מהמחוז ‫אם לא אגמל, אז הנה אני.
‫שמח, עליז, וחופשי.
‫-סופסוף שחררתי, את יודעת? ‫-שחררת?
‫אני כבר לא באשליה שהייתה לי שליטה כלשהי.
‫שאני זה שמחליט.
‫אז מי כן?
‫בבקשה אל תגיד אלוהים.
‫איך שתרצי לקרוא לזה, ‫זה עוצמתי יותר מהמכור הזה.
‫אני שמחה בשבילך.
‫זה לא ישים בתחומים אחרים בחיים, ‫אבל אני שמחה שנגמלת.
‫אנחנו מקבלים החלטות ‫לתקן את הטעויות שלנו, או שלא. אתה קיבלת.
‫אם אתה רוצה לייחס את זה ‫לישו, או להמבורגר הזה, הצלחת.
‫אי אפשר. יש דברים שאי אפשר לתקן.
‫-אולי הם פשוט נשארים שבורים. ‫-נכון.
‫תן לרעים לעשות את הקטע שלהם.
‫לעזאזל עם זה. בוא ניקח את הפנסיה שלנו ‫ונברח. מה לעזאזל אנחנו עושים פה?
‫התיק הרציני האחרון שלך...
‫היה הפיקאסו, נכון? הילד שצייר את העצים?
‫כן, עשיתי את המחקר שלי, לינדן.
‫לא סיפרת לי מה קרה לו.
‫תפסתי את מי שהרג את אימא שלו. אז מה?
‫לא. מה קרה לילד, לינדן?
‫אבא שלו היה המבצע, אימא שלו מתה.
‫הכנסתי את האבא למאסר עולם, ‫אז לא היה לילד לאן ללכת.
‫שירותי הרווחה לקחו אותו.
‫הוא עדיין במערכת, ככל שידוע לי, ‫והוא כנראה יישאר שם עד שיהיה בן 18.
‫אף אחד לא יאמץ אותו, הוא סחורה פגומה.
‫זה מה שקרה לילד.
‫סיימת?
‫אני צריכה ללכת לשירותים.
‫-פרצתי לטלפון שלו. ‫-מה? איך?
‫גיליתי את הסיסמה שלו. "טבעות בצל".
‫אני לא כזה גרוע, לינדן.
‫הילד צריך מודל לחיקוי בחיים.
‫אני שמחה שיש לו אותך ‫מאחר שככל הנראה אני גרועה בזה.
‫-יש גרועים ממך. ‫-תודה לך.
‫ילדים צריכים את אבא שלהם, את יודעת?
‫מר סונומה, הוא כבר לא מספיק?
‫-מה זה? ‫-מה?
‫ההודעות האלה.
‫יש שלוש מאתמול בקשר לפגישה עם ג'ק.
‫"אני חונה בפינת ון דאם והשביעי."
‫-זה ליד וויברלי, בית ספרו של ג'ק. ‫-מי שלח אותן?
‫אני לא יודעת. זה מספר חסום.
‫זה נשלח הבוקר ב-7:00. ‫זה בדיוק כשיצאנו מהמוטל.
‫הוא בן 13.
‫לא מעניינת אותי מדיניות הפרטיות שלכם!
‫72 שעות? אני לא יכולה לחכות ‫כל כך הרבה זמן!
‫אני צריכה לדעת מה המספר הזה מיד!
‫-מה אומרים בחברת הטלפונים? ‫-כלום, חרא!
‫תן לי סיגריה.
‫-ברצינות? ‫-פשוט תן לי כבר.
‫-יצרת קשר עם החברים שלו? ‫-לא.
‫כל השיחות הולכות למשיבון. הם בטח בבית ספר,
‫והפלאפונים שלהם בלוקר או מה שלא יהיה.
‫הוא חכם מדי בשביל זה. ‫הוא בחיים לא היה נכנס לרכב עם זר.
‫כן, בטח שלא.
‫הוא פשוט כל כך כועס עליי לאחרונה.
‫בטח נסעתי ממש ליד הבחור.
‫סביר שראיתי אותו.
‫זאת הבלשית שרה לינדן.
‫אני צריכה התרעה על נעדר בן 13.
‫מטר שישים,
‫חמישים ק"ג,
‫שיער חום, עיניים ירוקות.
‫הוא יודע שהוא צריך להיות פה ‫ב-15:30 על השעון.
‫אני אהיה פה אם תצטרכי אותי.
‫רוצה להישאר? לחכות לו?
‫אני רק הולך לעשות שיחה.
‫הגעתם אל ליז ו...
‫-קיילה ו... ‫-דייבי!
‫-אנחנו לא בבית, אז תשאירו הודעה. ‫-נביא אותה בדיבורים, חביבי.
‫היי, ליז...
‫אני לא אוכל להגיע למצעד...
‫את מבינה, יש...
‫יש איזו ידידה, ו...
‫היא צריכה עזרה, ו...
‫זה די כמו מצב חירום, ‫את יודעת? או...
‫זה באמת מצב חירום.
‫ליז, זה לא כמו פעם.
‫בסדר? זה על אמת.
‫ואת יודעת שבחיים ‫לא הייתי מפסיד את זה, אבל...
‫ליז, אני...
‫אני חייב לטפל בזה.
‫את יודעת, היא...
‫היא צריכה אותי, את יודעת?
‫ו...
‫ותגידי בבקשה לדי הקטן ‫שאני אבוא מאוחר יותר?
‫כי עדיין יש לי משהו בשבילו.
‫אם זה בסדר.
‫בבקשה תחזרי אליי ‫ותגידי לי אם זה בסדר שאעבור אצלכם.
‫ו...
‫הכול בסדר?
‫כן.
‫תודה, הולדר,
‫שאתה מסיע אותי.
‫כן, טוב...
‫זה שום דבר.
‫-מה השעה? ‫-17:10.
‫רוצה להיכנס?
‫הוא לא שם.
‫בוא נלך.
‫תרד במנטורה. ‫תגיע לכביש חד-סטרי, קח שמאלה.
‫ואז תימנע מהפקק בקנדי מול הדאנקן דונאטס.
‫גדלת בסביבה?
‫כיתה ט' עד י"א.
‫שמינית בביקון היל, חטיבת ביניים בקווין אן,
‫לפני שהיאפים עברו לפה, ‫ושישה חודשים בנורת'גייט, כיתה ב'.
‫כולם בתי אומנה?
‫אתה יודע מה היה הכי גרוע?
‫חדרי שינה.
‫לא לדעת איפה החלון, הדלת, האור.
‫זה תמיד היה במקום אחר.
‫-מה קרה לאימא שלך? ‫-היא עזבה כשהייתי בת 5.
‫הייתי תחת חסות המדינה עד שסיימתי תיכון.
‫אז מה הפלא שאת לא מקצוענית.
‫בלהיות אימא, זאת אומרת.
‫וואו. אתה שמוק אמיתי לפעמים, ‫אתה יודע את זה?
‫מה? אני בסך הכול אומר ‫שלא היה לך את התרשים, את יודעת?
‫זה כמו חתולים, את יודעת? ‫אם האימא שלהם לא מגדלת אותם,
‫הם לא יודעים איך לקבור ‫את הקקה שלהם כמו שצריך.
‫מה? זה נכון!
‫מה? את...
‫את רוצה סיגריה או משהו? מה?
‫הוא התקשר אליך. ג'ק. לפני יומיים.
‫כן, הוא ניסה להשיג אותך.
‫אבל לא ענית. אז מה?
‫ולא חשבת להגיד לי?
‫הוא תהה אם מרתיחים נקניקיות או צולים אותן.
‫את לא היית בסביבה, רג'י לא הייתה. ‫מה הסיפור הגדול?
‫אז הוא פנה למעריץ הצמחוני ‫של ישו בשביל עצות מטבח?
‫כן, שיהיה. אני עניתי לטלפון.
‫-סליחה? ‫-אני עניתי לטלפון.
‫-תעצור את האוטו. ‫-מה?
‫אני לא צריכה שתגרור אותי ‫ממקום למקום. תעצור.
‫-אל תהיי משוגעת. ‫-תעצור את האוטו!
‫תיכנסי לאוטו, לינדן.
‫בחייך, תיכנסי לאוטו.
‫-אתה מניאק! ‫-כן, וגם את!
‫אתה לא יודע שום דבר עליי ‫או על הבן שלי או על כלום!
‫אני יודע שלא.
‫תיכנסי לאוטו, לינדן! אני מצטער.
‫בבקשה תיכנסי לאוטו.
‫לאן, בוס?
‫מה אנחנו עושים פה?
‫הייתי מביאה אותו הנה כשהוא היה קטן.
‫בסופי שבוע, כשלא עבדתי.
‫הייתי מסתכלת עליו ‫יורד במגלשה במשך שעות.
‫לילה אחד,
‫הגענו לפה מאוחר.
‫היה כמעט חשוך, ‫כל שאר הילדים הלכו הביתה,
‫ואיזה שיר התנגן. מישהו הביא רדיו לפארק.
‫איזה שיר זה היה?
‫יש לי ‫את האהבה שלך
‫ויש לי...
‫איזה שיר שהוא אהב.
‫ופשוט התחלנו לרקוד.
‫ככה שנינו, רוקדים כמו משוגעים, ‫לא היה לנו אכפת אם רואים אותנו.
‫אני לא יודעת מתי זה השתנה...
‫ממתי ג'ק לא מאושר.
‫אבל הוא היה.
‫אני יודעת שהוא היה, ‫בלילה ההוא, ממש כאן.
‫הבן שלי היה מאושר.
‫נדרשת יחידה לרחוב לברג' 3012.
‫גופה לא מזוהה של זכר לבן,
‫בן 10 עד 13, מטר שישים, 50 ק"ג, שיער חום.
‫המז"פ בדרך. צריך עוד שתי יחידות בשטח.
‫-זה לא הוא. ‫-רח' לברג' 3012.
‫-את לא צריכה להיות שם. ‫-סע, בבקשה.
‫-איפה הוא? ‫-חכי רגע, לינדן.
‫-...הבלשית? ‫-אל תיתן לה לעבור!
‫-תעזוב אותי! ‫-אל תיתן לה...
‫לינדן, תעצ...
‫-בואי נחזור לאוטו. ‫-אני רק צריכה לראות אותו.
‫לא, את לא צריכה לראות.
‫-קדימה, תיכנסי לאוטו. ‫-רד ממני!
‫-זה לא הוא, לינדן! ‫-ג'ק!
‫-זה לא הוא! ‫-ג'ק!
‫ג'ק! עזוב אותי!
‫יש לנו זיהוי של האלמוני.
‫נא המתינו לזיהוי של הקורבן.
‫יש לנו זיהוי ודאי ‫של הקורבן, דניאל מקלינטוק.
‫מ-ק-ל-י-נ-ט-ו-ק. שם פרטי, דניאל.
‫הכתובת היא רח' הייסטינגס 549, אברדין.
‫ההורים בדרך. נא המתינו.
‫בואי נלך.
‫-תכסחי לו את הצורה. ‫-ברור.
‫כן? הולדר.
‫היי, הולדר. זה ברנשטיין. הצו מוכן.
‫צילומי הכספומטים מהקזינו בדרך למשרד שלכם.
‫-אני אהיה שם. ‫-ותודיע ללינדן, בסדר.
‫היא תתחרפן אם היא תחשוב שלא טיפלתי בזה.
‫-צודק. כן, אדבר איתה. ‫-בסדר, להתראות.
‫-אוקיי, תודה. ‫-ביי.
‫חיפשתי אותך... בכל מקום היום.
‫אין לך מושג מה עברתי.
‫רק תגיד לי למה.
‫-למה מה? ‫-למה אתה משקר לי לאחרונה.
‫לא יודע.
‫איפה היית היום?
‫מבטיחה שלא תכעסי?
‫הייתי עם אבא.
‫רגע, תחזור.
‫עצור.