Phoeni-cop-ter-us השם הלטיני לפלמינגו ."משמעותו "כנף ארגמן
הפלמינגו אמור היה להיות ההשראה ,לעוף החול בעל כנפי הארגמן
הסמל העתיק .לשינוי צורה ולידה מחדש
,בסוף חייו .עוף החול נאכל על ידי האש
הוא נולד מחדש לאחר מכן .מתוך האפר
,לפני שנים רבות ,בליבה של אפריקה
.היה אגם של אש
.מי האגם נצרבו בצבעים
.שני וארגמן
,ובדממה שלהם .החזיקו את בבואת השמים
,אחרי חודשים ללא גשם .החלה תקופת בצורת
והאגם התייבש .והפך לבן כאפר
אך עם החורבן באה גם .ההבטחה של תקופה אחרת
,תקופה של צבע ושל חיים .תקופה של התחלה
כנף השני: תעלומת הפלמינגו תורגם ע"י איציק גור
,אגם נטרון ,בצפון טנזניה
שוכן במרכז השבר האפריקני המזרחי .(חלק מהשבר הסורי אפריקני)
.זוהי ארץ גולמית ולא גמורה
הר אול דויניו לנגאיי מטפס ,מהחוף הדרומי של האי
,הר געש פעיל .לא שקט וקצר רוח
,בעומק נסתר בליבתו החשוכה
תא של מַגמה נשרף .עם אנרגיה קדמונית
,עבור שבט המאסאי המקומי
לנגאי הוא פשוט המקום .בו אלוהים גר
,נטרון הוא אגם רדוד ועצום
כשישים וארבעה ק"מ אורך ולא יותר מכמטר ושמונים עומק
ומאוד רעיל במלח סודה כך שכמעט .שום דבר לא יכול להתקיים במימיו
,אבל בכל שנה ,במשך שבועות אחדים בלבד
...הגשם מגיע לנטרון
,ומעשה בריאה מפואר מתרחש...
אחד מהתעלומות הגדולות .האחרונות של אפריקה
.ועם הגשם מגיעים הפלמינגואים
איכשהו, הם יודעים את הזמן .שבו עליהם לשוב לנטרון
הם נטשו תריסר אגמים אחרים לאורך בקעת השבר
ועפו מאות ואפילו אלפי ק"מ .כדי להיות פה
,לכל ציפור יש את הסיפור שלה
.החיים הסודיים שלה
,וכל סיפור התחיל כאן בנטרון
.עם הגשם
הגשם מעורר את .צמיחת האצה במים
כשהפלמינגואים אוכלים .את האצה, הם משתנים
,הנוצות, העיניים והרגליים שלהם .מאדימות בצבע ארגמן
זהו הצבע שלהם שהם גילו .שהכי מושך אותם אחד לשני
אחרי הכל, זו הסיבה .שהם הגיעו לנטרון
.למצוא בן זוג
לאט, כמעט בנימוס .הם מתחילים
.כל תנועה היא חלק מהחיזור
.כוריאוגרפיה
.תשוקה עזה ההולכת וגדלה
בזה אחר זה, הפלמינגואים .מוצאים אחד את השני
זיווג שיחזיק מעמד .כל עונת הקינון
.זיווג שמתחיל ברגע
יש מיתוס שמסופר על ידי שבט המאסאי
שהפלמינגואים נוצרים .ממלח המים
.שהם ילדי האגם
אבל האמת ,לא פחות יוצאת דופן
וזה משהו שקורה .רק כאן בנטרון
.אי סודי מגיח מאמצע האגם
,כאשר עונת הגשמים נגמרת
והשמש הקופחת ,מחדשת את שלטונה
המים מתאדים כל כך מהר שמשקעים של מלח
.נוצרים על פני השטח
כל יום, השמש יוקדת בעוז
,והמלח מתעבה למשטחים
כמו לוחות של קרח מלח .שנע ומשתפשף ברוח
,המשטחים נסחפים
מתמזגים לסדרת .איים קטנים בהליכתם
הרוח דוחפת את האיים .לעבר מרכז האגם
אחרי מספר שבועות ,של התאיידות נמרצת
המים שבמרכז האגם בעומק .של אינצ'ים בודדים
איי המלח הצפים נתקלים בבוץ העולה
ותוך זמן קצר מצטברים ,לאי אחד של מלח
.שישה עשר ק"מ רוחב
כאן, שארית המים נקרשת ,לבריכות גופריתיות
והטמפרטורה בדרך כלל עולה .ל-130 מעלות בקירוב
שום חיית יבשה אינה יכולה .לעבור או לשרוד פה
,אבל עבור הפלמינגואים העולם החדש והזר הזה
.הוא מתנה
ישנם פחות משני מיליון פלמינגואים ,במזרח אפריקה
וכל אחד מהם נולד פה .באי המלח הסודי של נטרון
ההורים המיוחלים בונים את קיניהם .מבוץ הנהר המלוח
,למרות שאי המלח עצום
כציפורים חברתיות, הפלמינגואים מעדיפים להתקבץ כמעט ביחד
ומגדירים את הגבולות .של אתרי הקינון הנבחרים שלהם
,הקינים כמעט בגובה 30 ס"מ
יבשים יותר וקרים יותר בכמה מעלות .מקרקעית אי המלח
,המלח נאפה .מלבין ומתקשה לעריסה
.אחרי הקן מגיעה הביצה
ואז, אין מה לעשות ...חוץ מלהמתין
.למשך חודש אחד ארוך וחם...
,לבסוף .התחלה קטנה אך החלטית
,חיים חדשים ,אשר מתחילים היום
,ויכולים, אם היא ברת מזל .להימשך 40 שנה
.סיפור חדש לגמרי
.הקריאות הדי ראשונות שלה יחודיות
,זהו קולה הייחודי והדרך בה היא והוריה
יהיו תמיד מסוגלים .לזהות אחד את השני
,בתוך שעות אחדות הפלומה שלה תתייבש בשמש החמה
.והיא תנסה לעמוד
.דבר שיקח רק קצת יותר תרגול
,אז זה הזמן לאוכל
נוזל מאוד אנרגטי ,שנעשה מאצת האגם
אבל מכיל גם עקבות .של דם הוריה
,למשך הימים הראשונים האלה יש לה את הנוכחות הקבועה
.של אחד או אחר מהוריה
.זהו זמן לקשר ואינטימיות
השקע החשוך מתחת לכנפי הוריה
הוא המקום המועדף להסתתר .מהשמש העזה
,כאשר הם עדיין קטנים הגוזלים שוהים בצל הוריהם
.או בתלי הקן שלהם
.הכל בכדי להישאר קרירים
,בגיל שבוע בערך ,הרגליים שלה חזקות מספיק
,ועם קצת עידוד
.היא מחליטה לעזוב את הקן
,העולם שלה מתרחב .צעד לא יציב אחד בכל פעם
,כעת כשהיא יכולה ללכת יחסיה עם הוריה
.יהפכו ליותר ויותר נפרדים
,כמו כל גוזל אחר
הנטייה שלה היא .להיות עם אחרים
.הנחמה וההיכרות עם בני מינה
עבור חיים ,שלא מתמקדים בפרט
.אלא רק בכלל
עד חצי מיליון בוגרים וגוזלים
חיים בפעוטון הקולני וההומה .של העונה הזאת
אך האי יכול גם .להיות קשה ואכזרי
מקום ארעי .של מלח וחום קיצוני
כשהגוזלים עוברים דרך שלוליות מי המלח הסמיכות
שישנם בכל מקום, פס דק של מלח .נוצר לפעמים בקרסוליים שלהם
,אם זה נראה או לא .זהו עניין של מזל
אבל ככל שהגוזלים האלה ,חוצים את המים יותר
יותר מלח מצטבר ומתקשה לאזיקים של מלט
.שאינם יכולים להינתק
,גבוה מעל המושבות ,חסידות המַרַבּוּ מופיעות
חגות מעל כמו .המכשפות מסיפורי האגדות
הם הגיעו הרבה מעבר לאגם
עם הידע הנסתר שלהם .על מה שקורה בנטרון
...מהר מאוד
.כוונותיהם מתבהרות...
,כמעט שאינן יודעות שובע מעט חסידות מַרַבּוּ
,יכולות להרוג מאות גוזלים
.מפוזרות ונרתעות מההורים
,עם המקור הנטוי והאצילי שלהם
הפלמינגואים אינם יריב שקול .לחסידות המַרַבּוּ
,אבל מדי פעם בפעם
הורה מרוויח את דחיית .גזר הדין עבור גוזלו
,יום אחד .לגוזלים נמאס
אולי איזה חוש טבעי .מספר להם על מקום טוב יותר
.אי שם מעבר למלח
,לפתע ,במאות האלפים שלהם
הם נוטשים .את בית הילדים שלהם
ציפורי משמר מובילות אותם הרחק
והחוצה מעבר לקילומטרים של איי מלח
אולי הנתיבים שהם לקחו בעצמם .כשהיו גוזלים
אבל ישנם את אלו ,שנותרים מאחור
חלשים מדי או פצועים מדי ,מכדי לעשות את המסע
.סיפורים שבקושי התחילו
מדי יום, הגוזלים השורדים ממשיכים .הלאה על פני קילומטרים בוערים
למרות שהם מתאחדים בכל ערב ,עם הוריהם למנוחה ומזון
אלו ציפורי המשמר ,אשר מובילות את מסע היום
ומוודאות שאפילו הכי קטן .ימצא את דרכו
אבל הקבוצה לא יכולה .לחכות לכל אחד
הגוזלים שכבדו עם אזיקי המלט
.מפגרות עוד ועוד מאחור
,אבל, לעומת מאות גוזלים שימותו
.אלפים יעשו את זה
.כמה רחוק הם הגיעו
הקבוצות מתמזגות ותופסות תאוצה
,כאילו, בסופו של דבר .הן חשות את היעד
,וגם, מגיעים לפסגת אי המלח
מגלים את האגם עם מימיו .הכחולים, הצוננים
.והיא עשתה את זה, גם כן
...בזהירות בהתחלה
...אבל לאחר מכן...
...יותר הלאה...
.ישנם האחרים...
,עוזבים את אי המלח
הגוזלים נכנסים אל .ממלכת האגם הרחבה
כאן, עולם שונה לגמרי .מחכה להם
,נופים חיים
.מורכבים ומלהיבים
המדרון של בקעת השבר ,מטפס אלפי רגל מעל האגם
חומת סלע שנותקה על ידי .קניונים עמוקים
,כאן, בין הצללים וציפורי הסיס
מים זורמים החוצה .מתוך מאות מעיינות תת קרקעיים
,המים עשירים בסודיום קרבונט
מינרל שיוצר את .הכימיה המלחית של האגם
תריסר מעיינות ונהרות מוזנים לתוך סדרת בִּיצות
.אשר תוחמות את האגם כמעט כל החי בנטרון
תלוי באופן יחסי במים המתוקים .של המבוך הירוק והשופע הזה
,ובתוך כמה חודשים .כך גם כן הגוזלים
,מדי בוקר ההורים עוזבים את גוזליהם
.בחוף הבוצי למרגלות הבִּיצה
הם מבלים את היום .ללא השגחה כמעט לגמרי
.הם לומדים להזין את עצמם
המקורים שלהם מפתחים את המסננים והצורה המיוחדת
שמאפשרת להם להפריד את האצה שהם צריכים מהבוץ והטיט
.של הבִּיצה
הפלומה המאוד רכה שלהם היא הבידוד המושלם
.נגד השמש החזקה
,אבל היא צריכה טיפול קבוע
לא רק לצורך שימורה, אלא גם כדי .לעודד את הצמיחה של נוצות בוגרות
,בלי הנוצות האלו .היא לא יכולה לעוף
.לא משנה כמה חזק היא תנסה
ישנן המון סיבות .לרצות לעוף הרחק משם
.הנמיות שחיות בבִּיצה, למשל
,כאשר הגוזלים משתנים וגדלים
.החיים בבִּיצה ממשיכים
.שגרתיים, אך בשקט מלא פליאה
,בגיל שלושה חודשים
,היא גדלה יותר בטוחה בעצמה
.ובמקום שלה בבִּיצה
כעת, הפלומה שלה .הפכה לנוצות צעירות
,ואחת אחת
.נוצות הכנפיים שלה צמחו
היום הגיע כשהיא גילתה ,שכנפיה חזקים מספיק
ודרך חדשה לגמרי של קיום
.אפשרית לפתע
מעוף שבהתחלה נשאר קרוב ,לאגם ולבִּיצה
.המקומות המוכרים של חייה
אבל מעוף שבקרוב ישחרר אותה
מהארץ, מכל דבר .שהיא מכירה
,לא יותר גוזלה
אלא ציפור צעירה שכנפיה נושאות אותה
.על פני כל בקעת השבר
,מדי שלושים שנה .לנגאי מתפרץ
עמוק בתוך הליבה המותכת ,של הר הגעש
הלבה נכתשת בלחץ לאפר
.ונזרקת למעלה אל הרוח
,האפר מכיל סודיום קרבונט
בדיוק אותו מינרל .שיש במי האגם ובקרקע
זה כמו אם כל נקודת מבט של נוף האגם
.היא פשוט צורה שונה
התגלמות שונה .של אותו יסוד בסיסי
,נטרון הוא מקום אחד
.מים, אדמה ואויר
והפלמינגואים נולדו ,באי המלח של האגם
,השתנו על ידי מי המלח שלו
.מגלמים את נטרון בצורת חיים
המסעות הרצופים של הפלמינגואים בין הרבה אגמים של בקעת השבר
.הם נוודות יותר מאשר הגירה
בשביל הפלמינגואים .העברת ההתיישבות שלהם
.נַטרוֹן, בּוֹגוֹריה, אֶמבַּאקַאי
.מַאגַאדי, נַאקוּרוּ, מַאניַארה
הם באים והולכים .כמה שהם רוצים
הנוכחות שלהם, היא הנכס .הפתאומי והמוחלט של האגם
אבל לכל אגם יש את המכשפות .מסיפורי האגדות שלו
הפעם, היא שמרה .את הסיפור שלה
היא שמרה .את החיים הסודיים שלה
,כפי שהם הגיעו לנטרון
,כמו מעשה קסם .הפלמינגואים לפתע נעלמו
,נולדו ממלח ,הם שולטים בשמים
הם ספגו את הצבעים של המים
והנוצות שלהם זוהרות .בצבע ארגמן כמו עוף החול
החיים שלהם הם .שינוי צורה מתמשך
וגם במוות, הצורות שלהם .מתחלפות למשהו אחר
,הנוצות שלהם ,העצמות, הצבע
.כוח החיים שלהם חזר לאגם
כשהעונות מתחלפות, חיים .מיקרוסקופיים שיש במים מלבלבים
.נטרון הופך לאגם של אש
לאחר שישה חודשים ,ללא טיפת גשם אחת
.הצבע דוהה ומלבין
האפר של הר הגעש מתערבב
עם המלח של האגם ,והאבק של האדמה
מתפזר ברוח הסוערת .של העונה היבשה
הגורמים של נטרון ,מתעצבים-מתחלפים
.אחד לתוך האחר
.אפר, אבק ומלח
אבל אפילו עונת .השקט הזו תחלוף
הסיפור של הציפור .הוא הבטחה בשבילנו
.הצהרה של הטבע
,בחורף או במוות
,בזמנים של חורבן .הגשם יגיע
.קול הציפורים יישמע
,וכל דבר .כל דבר יכול להתחיל שוב
.ציפור הברק
.ציפור האש .עוף החול
היא תחזור בכנפי הארגמן
.ותעשה קן בין האפרים
וילדי האגם .יוולדו מחדש
,לפני שנים רבות ,בליבה של אפריקה
.היה אגם של אש
במשך 20 מיליון שנה, הפלמינגואים .חיו והיגרו בין האגמים של אפריקה
,רבים מהאגמים הללו, כולל נטרון נמצאים כעת תחת איום רציני .של זיהום ופיתוח
כמה עונות של חיים וצבע ?יש לפלמינגואים יותר ?ומי ישים לב אם הם יסתלקו לנצח
כנף השני: תעלומת הפלמינגו תורגם ע"י איציק גור