התחלתי לעשות סרטים כשהייתי ילד צעיר, אבל
אני זוכר מתי כמעט ויתרתי .על החלום להיות במאי סרטים
.הייתי בן 16
,"לורנס איש ערב" - - במאי: דיוויד לין, 1962
התחילו להציג בעיר ."את הסרט "לורנס איש ערב
.כולם דיברו עליו
עד אז מעולם לא ישבתי .במקום טוב באמצע
,קניתי את הכרטיס הכי יקר
,סרט ברוחב 70 מילימטר .פס הקול סטריאופוני
וכשהסרט נגמר ,כבר לא רציתי להיות במאי
.כי הרף היה גבוה מדי
יש סצנה שבה הוא בודק
איך הוא נראה ,בהשתקפות על להב הסכין
אחרי שניתנו לו הגלימות ,והוא חשב שהוא לבד
והוא חג סביב עצמו וצחק והסתכל על הצל
שהטיל האריג השקוף ,שהוא אחז בשוליו
.והטביע את צלליתו בחול .זה היה רגע נהדר
ובהמשך, כשהם זינבו ,בטורקים הנסוגים
,ראית אותו שוב ,מגואל כולו בדם
והוא אוחז בסכין באותו אופן שאחז בה
,כשהיה בשיא זוהרו ,בימי ההוד וההדר שלו
,והוא מתבונן בדמותו .באדם שהוא נעשה
זו הפעם הראשונה שבה צפיתי בסרט והבנתי
שיש סיפורים ,שהם לא עלילתיים
.שיש דמויות שהן הסיפור .שהאישי הוא הסיפור
שדיוויד לין צייר דיוקן והקיף את הדיוקן בציור קיר
,של עלילות גבורה אפיות
אבל לב לבו של הסרט ?הוא השאלה: מי אני
הגבתי מעמקי נשמתי ,לעשייה הקולנועית
חזרתי כעבור שבוע ,לצפייה נוספת
,ושוב בשבוע אחריו ,ובשבוע אחריו
.והבנתי שאין דרך חזרה
,שזה יהיה הדבר שאעשה
,שלזה אנסה להגיע .גם אם זה יהרוג אותי
,אבל זה מה שיהיה .עד סוף חיי
"ספילברג"
...זה נראה מסודר, אבל .תוריד אותה קצת. ככה טוב
,"גשר המרגלים" ברוקלין, אוקטובר 2014 .כן, זה נהדר
כן, המצלמה צריכה לזוז .קצת ימינה, בבקשה
?ימינה, ימינה. -אתה מגיע .שם זה בסדר-
אני נלחץ לפני כל סצנה חדשה .שאני מתחיל לביים
אני מרגיש כמו ילד .לפני מבחן
לא שמעתי .את הדיאלוג עד אז
אני לא יודע מה אחשוב ,כשאשמע את הדיאלוג
,לא יודע מה אומר לשחקנים ,איפה תהיה המצלמה
.זה קורה לפני כל סצנה
,אבל זו ההרגשה הכי טובה בעולם .אני אסביר למה
ככל שאני בטוח יותר ,בנוגע לאיזה דבר
.אני אוציא מעצמי פחות
ככל שארגיש יותר
שתהיה לי בעיה ענקית ,לספר את הסיפור
אעבוד שעות נוספות כדי לעמוד .באתגר ולעשות את העבודה
אני לא בטוח .שזה עושה את העבודה
כך שאני שונא ,את הלחץ והעצבנות
אבל אני צריך להרגיש
שברגע זה אני בכלל לא בטוח ,בדבר הזה שאני עושה
ואם הפניקה מתעוררת בי .באים הרעיונות הטובים
ככל שאני מרגיש דחוק יותר לפינה
כך הסיפוק רב יותר .כשאני מוצא דרך לצאת ממנה
.מת על זה .הלאה, לצילום הבא. יופי
- מלתעות", 1975" -
אני זוכר שבזמן שסטיב עבד ,על ההפקה של מלתעות
אמרו בהוליווד "וכתבו ב"לוס אנג'לס טיימס
,מרטין סקורסזה במאי .שזה שיגעון, שהסרט יהיה אסון
צילומי "מלתעות" התחילו .ב-2 במאי
אותי קיבלו לעבודה ,ב-3 במאי
,ריצ'רד דרייפוס שחקן ,לא היה כריש, לא היה תסריט .ולא היו שחקנים ביום ההתחלה
.התסריט לא היה סגור
שכתבנו את התסריט 12 שעות .לפני שצילמנו את מה שכתבנו
מפחיד לביים בלי לדעת
אם יהיו לך דפים .לחלק לשחקנים למחרת בבוקר
- מלתעות", 6 במאי 1974" -
,מרתה'ס ויניארד מסצ'וסטס .אנשים, אי אפשר לצלם כרגע. חכו
,זה היה יומי השני בים
היו לפניי .עוד 54 ימי צילום כאלה
...אם יצאתי מזה בחיים
,למדתי מזה המון כי היום אני יכול רק להגיד
דלי הדגים שקצב הצילום בים הוא אטי .פי שניים מהקצב ביבשה
האולפן לא צילם בים .עד אז
,ביל בטלר "צלם קולנוע, "מלתעות ,היו מצלמים באיזה אגם .או במכל באולפן
,עשו סירות מיניאטוריות .עשו הכול כדי להקל
כך שמעולם לא היה לך קר .ולא נרטבת
:סטיבן אמר ."אנחנו נצלם בים הפתוח"
!מצלמה, רוץ
זה היה אמור להיות סרט אימה
שמבוסס על אנשים כמוני וכמוך ,שנקלעו למצב שגדול עליהם
שצריכים לגבור על דבר
שאין להם מושג .איך להתעסק איתו
זה דורש אותנטיות ברמה
שלטעמי החצר האחורית .של אולפני יוניברסל לא תספק
.מבחינתי לא הייתה דרך אחרת .את זה חייבים לצלם בים
.חשבתי שזה ילך בקלות
אבל לא ידעתי כלום .על גאות ושפל, על זרמים
לא ידעתי שהרוח ,משפיעה על המים
על זה שצבע השמים ,משנה את צבע המים
.שאין דרך להתאים אותם
זה היה סיוט, התגשמות התרחיש .הגרוע ביותר, פעם אחר פעם
.חשבתי שזה לא ייגמר .הנחתי שפשוט יפטרו אותי
,אתה לבדך באוקיינוס .עשרים קילומטרים מהחוף
ויום יום נאבקת בטכנולוגיה .כדי להשיג תמונה
,צילמת, היית לך תמונה .אבל סימני המאמץ ניכרו בה
להחזיק את כל הסרט בראש ,זה עניין בודד מאוד
.אין מי שיעזור לך בזה
אני מוכרח לראות את התמונה .לפני שאני מצלם
לכן פחדתי כל כך כשצילמנו ,את "מלתעות", כי לא ראיתי
.עד שסוף סוף זה קרה
"ממש לפני הפקת "מלתעות ,הכרתי את הנרי התאוויי
.הוא היה במאי קשוח
והוא אמר: "יקרה לך שתגיע לסט .ולא תדע מה אתה עושה
.זה קורה לכולנו" ,תשמור את הסוד הזה לעצמך
אל תראה לאף אחד" .שאין לך ביטחון
,תסתיר את זה מכולם" ."אחרת אף אחד לא יכבד אותך
,מלתעות", צלם: ביל בטלר" - - טייק מספר 4
!מסמן
.התאורה בסדר .ואקשן, רוי-
...להתקדם לאט .בטח, אני יכול להתקדם לאט
בוא הנה ותשאב קצת .את החרא הזה
.עצור
.הכול, אבל הכול, התמוטט
בניסיון הראשון עם הכריש .הוא טבע
:הוא הגיח מהמים ועשה כזה .איי, איי, איי". ככה"
ידעתי שיעברו שלושה ארבעה .שבועות עד שיתקנו את הכריש
הצטרכנו להמציא משהו אחר שלא בדיוק מראה את הכריש
אבל נותן את הרושם .שהכריש קרוב
!תורידו אותן אחריו
.החביות היו מתנה משמים
לא היה צורך להראות את הכריש .כל זמן שראו את החביות
מה שלא רואים הוא בדרך כלל .מפחיד יותר ממה שכן רואים
.התסריט היה מלא בכריש
,הכריש פה, הכריש שם .איפה לא
בסרט הכריש נמצא .הרבה פחות
אם הכריש היה נראה יותר
,ג'ון ויליאמס מלחין כל ההיבט הפסיכולוגי .של החוויה היה משתנה
כשאתה שומע ,את הבום, בום, בום
אתה כבר מותנה לחשוב .שהכריש נוכח
כשהכריש מתרחק .הצליל חלוש מאוד
כשהכריש מתכונן לתקוף .הוא נשמע חזק ומקרוב מאוד
אפשר לעורר תשומת לב לנוכחות הכריש או למצב רוחו
באמצעות האופן שבו משמיעים .את הצלילים האלה
.כמה צלילים בודדים
נכנסת לחרדה .גם בלי לראות כריש
אתה עושה במכנסיים .מרוב פחד
!צ'רלי, תאמין לי .אל תסתובב להסתכל
!תשחה, צ'רלי, תשחה .תמשיך, צ'רלי
.כל הכבוד .בוא הנה, צ'רלי
.יופי, ילד
!תעזור לי .אני לא מצליח לעלות
.בוא, תן לי יד-
זה תרגיל ביצירת מתח שמגיע לו מאה
,דיוויד אדלשטיין מבקר קולנוע באמצעות טכניקה .שכל קולנוען היה הורג בשבילה
ידעתי שאני נותן לקהל מכות חשמל
בכל פעם שאיזו הפתעה .קופצת עליו
כמו היצ'קוק, הוא יודע ,לגרום לך לשבת במתח
הוא לא מראה לך ,מה שאתה רוצה לראות
,מייקל פיליפס מפיק .הוא יראה לך כשהוא ירצה
אין ספק שהוא אוהב .לענות את הקהל
?הוא היה פעם בטיפול
,"פולטרגייסט"
הכול הפחיד אותי .כשהייתי ילד. הכול
...אלף, אלפיים, שלושת אלפים
.היה לי מחוץ לחלון עץ
.זה היה מפחיד .פשוט מפחיד
!אלף! אלפיים
.הייתי מלא פחדים
הייתי מוכרח .לגרש אותם מתוכי
ומה טוב מלגרש את השדים שלי
על ידי הפחדה .של שלוש האחיות שלי
הוא היה נועל אותנו בארון ,עם גולגולת
,ננסי ספילברג אחות שהוא טפטף עליה שעווה ,בכל מיני צבעים
.זה נראה כמו דם
,הייתי מכסה להן את העיניים ,בזו אחרי זו
,מכניס אותן לארון
נשען בכל כובד משקלי .על הדלת
הן היו מורידות ,את כיסוי העיניים
ואני פשוט ישבתי !ושמעתי אותן צורחות
רק לספר את הסיפור ...הזה עכשיו
.זה עדיין מגניב בעיניי
חשבתי להגיד שאני שונא ...את עצמי בגלל זה
!אני לא שונא את עצמי
.זה היה כיף
,אן ספילברג אחות ,בהתחלה הוא הפחיד רק אותנו
אבל עם הסרטים שלו .הוא מפחיד את כולם
שובר הקופות של הקיץ ,"הוא כמובן "מלתעות
"חדשות הערב" עם דן ראתר, 1975 סיפורו של כריש לבן רצחני .שמתפרע חופשי
תאריך הקרנת הבכורה נקבע
כדי להשיג השפעה מרבית ,במהלך עונת החופשות
ומי שצפה בו מדמה לראות כריש .בכל טבילה בים
- מלתעות -
אני זוכר את ליל הקרנת הבכורה ."של "מלתעות
.הייתי עם סטיבן
כל הכרטיסים נמכרו הוא רצה לראות .את התורים ליד הקופות
,מרטין סקורסזה במאי הלכנו לחפש תורים ,בווסטווד ובמקומות כאלה
.ואמרתי: "זהו זה ."זה יביא שינוי רציני
,הייתי איתו במכונית
,והוא היה עצבני מאוד .אבל גם נלהב
,ג'נט מסלין מבקרת קולנוע המכונית עקפה פינת רחוב .וראינו את התור
המכונית המשיכה לנסוע והתור השתרך עוד ועוד
.והוא לגמרי יצא מגדרו
זה היה רגע של פריצת דרך .שנחווה במכונית הזו
כל חייו השתנו .ברגעים המעטים האלה
.הוא היה רק בן 25
"עלות ההפקה של "מלתעות ,הייתה פי שלושה מהתקציב
ולוח הזמנים התארך .פי שניים וחצי מהלוח המקורי
,צילומי הסרט נמשכו 159 ימים
ימי הצילום שנקבעו .בהתחלה היו 55
,אני, בשיגעון הגדלות שלי .חשבתי ש-55 ימים יספיקו לי
- !קדחת הכריש -
סטיבן הרעיד .את אמות הספים של הוליווד
מלתעות" הרוויח יותר" .מכל סרט שהופק עד אז
.הצלחת הסרט שינתה את חיי
היא נתנה לי את הזכות .למילה האחרונה בעריכה
היא אפשרה לי לברור ולבחור
את הסרטים שאביים .מאותו רגע והלאה
מלתעות" היה כרטיס המעבר" .אל העתיד שלי
"!דינה" 1978 אני רוצה שתכירו במאי
שלקח את צופי הקולנוע .וטלטל אותם עד עמקי נשמתם
?נכון שזה מרגש .כולם אוהבים אותו
.קבלו את מר סטיבן ספילברג
?מתי התחלת להתעניין בסרטים
.כשהייתי ילד קטן ורע .באמת? -כן, בגיל 13 בערך-
.אז זה התחיל .התחלתי מוקדם. כן-
.זה לא היה רציני
עשיתי את זה ,כמו שיש אנשים שמציירים
יש כאלה שאוהבים לנהוג ,במכוניות קטנות
אני אהבתי לעשות .סרטים קטנים
לא ידעתי שמחכות לי .חמישים שנים של עשייה קולנועית
.גרתי בפיניקס, אריזונה
יכולת שם לשמוע ,את הקקטוסים צומחים
לא היה לך משהו .מעניין יותר לעשות
לקחתי מצלמת קולנוע ולמדתי .את האל"ף-בי"ת תוך כדי תנועה
,בשביל הכיף .כדי שיהיה לי מה לעשות
,"אי-טי, חבר מכוכב אחר" 1982 ממש רציתי ילדות חלומית .בנוסח נורמן רוקוול
אבא שלי היה גאון מחשבים שהשתייך לצוות
שהמציא את מכונת עיבוד ,הנתונים המסחרית הראשונה
בחברת אר-סי-איי .בשנות ה-50
ציידי ראשים פיתו אותו פעמים רבות
.והוא עבר מחברה לחברה
כמו ילדים של אנשי צבא .נדדנו ממקום למקום
אבל רוב שנות הילדות שלי .עברו בפיניקס, אריזונה
אבא שלי היה התגלמות .האמריקאי העמל והחרוץ
לפעמים הוא עבד שישה ימים בשבוע .וחזר הביתה מאוחר בלילה
תביעות הקריירה הרחיקו אותו .לשעות ארוכות מהמשפחה
.ואמא שלי היתה פיטר פן
,היא הייתה אחת הילדים .לא הורה
,כי היא היתה חברה טובה .לא המטפל העיקרי
היא הסתבכה בצרות .כמו שאנחנו הסתבכנו
סטיב הרגיש שמשפחה אמורה להתנהל
.כמו משפחה בסדרת טלוויזיה
אבל לא היינו משפחה .ככל המשפחות
,סו ספילברג אחות היינו משפחה בוהמיינית .שגרה בפרברים
נכנסתי יום אחד ,לחנות חיות
לאה אדלר וארנולד ספילברג, הורים ,וראיתי קוף בכלוב .מצונף בתנוחה עוברית
המוכר אמר .שהקוף על סף מוות
שלקחו אותו מאמו .ושהוא מדוכא
חזרתי הביתה בג'יפ שלי עם כלוב גדול במושב האחורי
.ובתוך הכלוב, קוף
אני זוכרת שהילדים היו .באמוק מרוב פחד
סטיב אמר שבבית נורמלי הילדים מבקשים מהאמא קוף
"?והאימא אומרת: "השתגעתם
אני שומעת סיפורים על דברים שעשיתי
.וחושבת שזה טירוף
?חשבת שהיא משוגעת .דווקא חיבבתי את הקוף-
כילד העברתי את רוב זמני בצפייה בטלוויזיה
,או בהאזנה לתקליטים
,או שסתם התבטלתי .הסתכלתי על העננים
אבא שלי נדנד לי .כל הזמן בגלל זה
הוא לא נהנה לראות אותי .מקבל ציונים רעים
אבל בית הספר לא היה .המקום שנמשכתי אליו
,סטיב היה ילד זהיר .לא מגובש, הססני בהליכותיו
הוא לא היה ילד .ככל הילדים בשכונה
.הוא לא היה הילד החזק
.נטפלו אליו הרבה .זה היה קשה
רוב השדים שלי נבעו .מפגיעות שלי בעצמי
,הם היו דברים בתוך עצמי .איך שנראיתי לעצמי
לא ממש הערכתי את עצמי .בגיל ההתבגרות
.הייתי בסך הכול בודד
אני חושב שזה מסביר .את הכורח לעשות סרטים
,ג'יי ג'יי אברהמס במאי לא רק כאמצעי ביטוי ,אלא כמקום מפלט
דבר שבאמצעותו אפשר להתיידד עם אנשים
שאחרת לא היית ,מגיע אליהם
או לבלות עם בנות .שאחרת לא היו בהישג ידך
.אמצעי למצוא משמעות
.המצלמה הייתה העט שלי
כתבתי את הסיפורים שלי .באמצעות העדשה
כשיכולתי להגיד "אקשן" ו"קאט"
הצלחתי איכשהו להחזיר לעצמי .את השליטה בחיי
- בני עשרה בחדשות -
- במאי -
,"פייטר סקוואד" - - במאי: סטיבן ספילברג
אהבתי סרטים ,"כמו "חולות איווג'ימה
,"הנמרים המעופפים" ,"קרב קרקע"
סרטים שיכולתי ,לראות בטלוויזיה
.וצפיתי בהם שוב ושוב
,הדברים האלה השפיעו עליי
וכך, שני הסרטים הראשונים שלי
התבססו על סיפורים .ממלחמת העולם השנייה
היה שם שדה תעופה
עם להק מטוסים ממלחמת העולם .השנייה שרבצו על המסלול
,צילמתי חבר שלי במטוס ,עם האצבע על הסטיק
וערכתי קטעי קרב אווירי מסרטי 8 מילימטר
שאת רובם צילם .ג'ון פורד, אגב
ויצא מזה סרט
שנראה כמו משהו ,שעלות ההפקה שלו בשמים
כי עלות ההפקה .באמת הייתה בשמים
.זה היה הדבר האמיתי
תצפה בסרטים האלה
,"הבריחה לשום מקום" 1963 ותיווכח ביכולת .לספר סיפור בלי מילים
הוא עשה שימוש מרהיב .באפקטים מיוחדים פרימיטיביים
כדי להראות פגיעות ,של קליעים גדולים
הוא הציב קרש מתנדנד וכשהשחקנים רצו ודרכו עליו
,הם העיפו אדמה לגובה
ונראה שהם נורו .תוך כדי ריצה
הוא עשה דברים .שנראו אמיתיים לגמרי
.ממש ראית את נתיב הירי
,משהו בדנ"א של הסרט
על אף השימוש במצלמת חובבים של שמונה מילימטר
השמיע את קולו .של אותו במאי
אבל לא ידעתי אם תצא מזה קריירה .או לאן זה הולך
ידעתי רק שזה ממלא לי את הזמן
.ונותן לי טונות של סיפוק
וברגע שגמרתי לעשות את הסרט ,רציתי להתחיל עוד אחד
כי הרגשתי טוב עם עצמי ,כשעשיתי סרט
אבל כשהיה לי יותר מדי ,זמן פנוי למחשבות
.התחילו הלחישות המפחידות
לא היה כיף להיות אני
בזמן פנוי מרעיונות .או פרויקטים
- יוניברסל סיטי -
מספרים שסטיבן הצעיר היה .מין פנטום האופרה
הוא צר על המתחם .של אולפני יוניברסל
סיד שיינברג, נשיא אם-סי-איי לשעבר, אולפני יוניברסל ,הוא היה חודר למתחם .בדרך זו אחרת
עליתי על אוטובוס ,הסיור באולפנים
נסעתי איתו עד שהגיע ,לירכתי המתחם
בנקודה מסוימת הם עוצרים .להפסקת שירותים
.נכנסתי לשירותים ולא יצאתי
חיכיתי עד שיכולתי ,לשמוע סיכה נופלת
.אז יצאתי
האוטובוס כבר נסע .ואני נשארתי במתחם
אומרים שהוא עלה לקומה השישית .ותפס לו משרד
,ג'יימס ברולין שחקן אף אחד לא הטריד אותו .במשך שישה חודשים
מספרים שהוא תפס ,משרד, טלפון
,ריצ'רד דרייפוס שחקן .שם שלט עם שמו על הדלת
,דיוויד גפן ממייסדי דרימוורקס .אני לא מאמין לסיפור הזה
אבל אתה יודע מה אומרים :"ב"איש שירה בליברטי ואלאנס
,כשהאגדה גדולה מהעובדות" ."תדפיס את האגדה
פעם אחת הוא התגנב לאתר הצילום של אלפרד היצ'קוק
,והסתכל עליו איזה זמן מביים .עד שנתפס והתבקש לעזוב
,רוג'ר ארנסט 'חבר ללימודים בקולג סטיב היה במצב תמידי .של למידה, התבוננות
,הוא כל הזמן שאל שאלות
.את כל בעלי המקצוע .הצלם, איש התאורה, העורכים
זה היה המבוא לקולנוע .על פי ספילברג, בכל הכוח
ניסיתי להיכנס לבית הספר .לקולנוע בדרום קליפורניה
.אבל הציונים שלי לא הספיקו
,באתי אפילו לריאיון אישי .והם דחו אותי בפניי
כך שאולפני יוניברסל נהיו .האוניברסיטה שלי
,"אמבלין"- - סרט קצר, 1968
סטיבן היה ממוקד .כמו קרן לייזר
הוא לא שכח לרגע ,שהצופים שלו, בתחילת הדרך
,הם לא הצופים באולם הקולנוע .אלא מנהלי האולפנים
הוא מצא דרך לעשות סרט בדרך שתשכנע את מנהלי האולפן
.שיש לו הכישרון להיות במאי
תראו, זה מה" ."שאני יודע לעשות
.צפיתי בסרט ונכבשתי
היה לי ברור שלא מדובר .בבמאי הצעיר הממוצע
סיד שיינברג היה בזמנו ,נשיא אולפני יוניברסל לטלוויזיה
הוא אמר: "אדוני, ראיתי .את הסרט שלך. הוא עשוי טוב
אני רוצה להציע לך" חוזה העסקה לשבע שנים
כבמאי טלוויזיה" ."באולפני יוניברסל
הוא אמר: "אם תחתום ,על חוזה אצלנו
,אני אתמוך בך באש ובמים" ."בכישלונות כמו בהצלחות
.והוא עמד בהבטחתו
זו היתה תחילתו של הקשר החשוב ביותר
שיכולתי לחלום עליו .בעסק הזה
,כולם ידעו שסטיבן הוא נסיך .הוא האיש שיגיע להצלחה
הרי הוא ביים את ג'ואן קרופורד .כשהיה בן עשרים
.אפשר ללמוד מזה הרבה
ג'ואן קרופורד היא חברת איגוד השחקנים הראשונה
.שביימתי אי פעם
,נייט גלרי עם רוד סרלין 1969 ...אני רוצה לראות משהו
,עצים, בטון, בניינים !דשא, מטוסים. צבע
:קסאווטס הוא זה שאמר במאי אמיתי לא מפחד"
."משום דבר ומאף אחד" .סטיבן לא פחד
הוא עמד מול ג'ואן קרופורד ,שרצתה שיעוף, כל יום
,והיה צריך לצלם ,ולעמוד בזמנים
.וזה צריך להיות טוב
זה אומר .שמוכרח להיות חזון
שהצילום צריך לבטא .זווית ראייה
"אבל אחרי ש"גלרי נייט עלתה לשידור
נשמעה ביקורת רבה ,על כך שלא היה כדבר הזה
שמעולם לא הוחתם במאי צעיר .על חוזה ארוך טווח
שהמפיקים שאחראים על החתמת .חוזים לא היו לוקחים אותי
הייתה שם עוינות רבה .והייתי צריך להוכיח את עצמי לכולם
הם ראו בי שיגעון .פרטי של שיינברג
,הוא החתים אותי .אז שהוא ימצא לי עבודה
- אוון מרשל: משפטן", 1971" -
,מרקוס וולבי אם-די, 1970 .תמיד רציתי לביים
,ואז סטיבן נכנס לאולפן !והוא ילד
.קנאתי בערה בי מיד
,סטיבן מסוגל להיכנס לחדר
לזרוק מבט ,במשך שנייה או שתיים
.ולהגיד: כאן, כאן .את זה תעביר הנה
.פה תן לי 25 מ"מ
.תעמיד את זה ככה .עם הפנים קדימה
.קדימה. הצללית כאן
.שני טייקים. שלושה טייקים .זה מספיק. תודה
.בוא נתקדם .זה היה מדהים
,"הפסיכיאטר" 1971 לסטיבן יש במוח מכשיר שמתרגם ,אוטומטית מילים לתמונות
,"שם המשחק" 1971 .כמעט בלי שיהיה מודע לזה
,"קולומבו" 1971 היה שם חוש חזותי ייחודי
,סטיבן בוצ'קו תסריטאי טלוויזיה ומפיק שדרש לא רק הכרה ותשומת לב .אלא גם יד חופשית
דואל", סרט השבוע"- -של איי-בי-סי, 1971
הנושא שהעסיק אותי בסרטיי הראשונים
הוא החלש שכוחות הטבע ואויביו הטבעיים
,רודפים אותו ולא מרפים
והאדם הזה נדרש להתייצב .מול האתגר ולצאת מזה חי
הרבה מזה נובע מחוסר הביטחון ,שהרגשתי בילדות
.הרבה מזה זלג ליצירה
הייתי תמיד הילד .שהבריון נטפל אליו
דואל מתאר את חיי .בחצר בית הספר
המשאית היא הבריון .והמכונית היא אני
הייתי אצל פרנסיס קופולה
בערב שבו היה מתוכנן ."שידור של "דואל
,ג'ורג' לוקאס במאי ומפיק :חמקתי מהמסיבה ואמרתי ,אני רוצה לראות את הסרט הזה"
."לראות מה עשה הילד הזה"
עוד לא החלטתי .מה אני חושב על סטיבן
אמרתי: "ראיתי ,מה הוא עושה
זה נחמד, אבל קצת" ."הוליוודי מדי לטעמי
ראיתי את אמבלין וחשבתי ...שהוא נחמד, אבל לא
.הוא היה נוצץ מדי ,הוא היה... מקצועי מאוד
כולם חוץ ממנו היו בוסריים ומוטרפים
ועשו עבודה .מלוכלכת הרבה יותר
חשבתי להציץ ,בחצי השעה הראשונה
.להבין מה הוא רוצה
.יצא שראיתי עד הסוף
:ניגשתי לפרנסיס ואמרתי .הבן אדם מדהים"
ממש כדאי לך" ."לראות את הסרט
מההתחלה היה ברור
שאף אחד לא יודע להזיז מצלמה .כמו סטיבן ספילברג
היו במאים עם תחושה מרחבית .יוצאת מן הכלל
...אורסון וולס .מי שאתה רוצה
אנשים שהבינו .מה זה קומפוזיציה
אבל האופן שבו המצלמה של ספילברג עברה בשוט
,ונחתה במקום ששינה לגמרי ,או העצים
,את הטון הרגשי של הסצנה
,דיוויד אדלשטיין מבקר קולנוע ,זה היה כישרון טבעי שלו ,מי יודע מאיפה זה בא
אבל הטכניקה הזאת .הייתה לגמרי שלו
הקומפוזיציה ב"דואל" הנכיחה .נושא חמקמק ומעניין
.האיום הלא מוכר
לכולם קרה בזמן נהיגה
,שאיזה אידיוט חותך אותך
,פרנסיס פורד קופולה במאי ואתה מתפתה להגביר מהירות .ולעשות לו משהו נבזי
הוא לקח את הדבר הזה .ועשה ממנו אלגוריה
"באיי-בי-סי ראו את "דואל .והתלהבו מאוד
,אבל בתמונה האחרונה
כשהמשאית לא התפוצצה ,בלוויית מופע פירוטכני
ג'ורג' אקשטיין התקשר ואמר שברשת מצטערים מאוד על כך
,שהמשאית לא התפוצצה
והם פוקדים עלינו לחזור לצוק ההוא .ולפוצץ את המשאית
.אמרתי שאני לא מוכן
.המשאית הזאת מתה בייסורים
אמרתי: "דאגתי שהמשאית ,"תמות לאט
,השמן זולג מההגה כמו דם
הגלגלים מאטים .את מהלכם עד לעצירה
המאוורר עוד פועל .אבל המשאית על סף מוות
,מות המשאית .זה מה שהקהל רוצה לראות
האלמנט הפלילי משלם את המחיר .על מה שעולל לאיש הזה
סירבתי. לא הייתי מוכן .לפוצץ את המשאית
,מבחינתו של סטיבן ,המסך הקטן היה בד ציור מעניין
מיותר לומר ,שהוא צייר עליו היטב
אבל הוא ידע שמסך בגודל הזה .הוא פשוט לא גדול דיו
,"שוגרלנד אקספרס"- - 1974
הוא במאי שמבין את חשיבות .הצילום למסך הרחב
סטיבן ביים את "שוגרלנד ,אקספרס" בצורה רעננה כל כך
.הוא צילם הכול בשטח
,וילמוש זיגמונד "צלם, "שוגרלנד אקספרס חצי מהסרט קורה ,בתוך מכונית משטרה
קשה להשאיר צילום כזה .חי כל הזמן
.זוויות הצילום וכל זה
!אני רואה אורות! מלא
מבחינתי בימוי הוא ,עבודת המצלמה
ואני לגמרי מגויס .לדבר הזה
,אני מכין את הצילום ,מכוון את תנועת השחקנים
בונה כוריאוגרפיה ,לתנועה בסצנה
מביא את המצלמה ,לתוך הכוריאוגרפיה
חושב מתי צריך ,לעצור את המצלמה
,איך היא זזה ,לאיזה מרחק היא זזה
,איך תיראה הקומפוזיציה
ככה שהעין שלי תקועה כל הזמן .בעדשה, זה מה שאני עושה
אני אפילו בוחר .בעדשה שאני רוצה
החוזקה שלו היא יכולת אינסטינקטיבית
,מרטין סקורסזה במאי .לספר סיפור בתמונות
לפעמים אני צופה בסרטים שלו ,בטלוויזיה בלי הקול
.רואה רק את התמונות
פולין קאל, שהיא אחת ממבקרי הקולנוע
,המשפיעים ביותר בכל הזמנים כתבה בניו יורקר
שסרטו הראשון של ספילברג
נמנה עם הבכורות המדהימות .בתולדות הקולנוע
היא השוותה אותו להווארד הוקס
במידת הטבעיות .שבה התבטא במדיום הזה
קאל ראתה בספילברג ,מישהו עם חוש קולנוע אמיתי
אבל היא הוסיפה שאינה בטוחה .במידת העומק שמתלווה לזה
היא לא הבחינה בניצניו
של אמן קולנועי .כמו מרטין סקורסזה
,מה שהיא ראתה ,במקום זאת
הוא לידתו של דור חדש .לפועלי הקולנוע בהוליווד
,זה מרטין סקורסזה ."הבמאי של "רחובות לוהטים
,זה בריאן דה פלמה .קולני מתמיד
אלה הם .ג'ורג' ומרשה לוקאס
.וזה סטיבן .תיישר את המצלמה. נהדר
,"בוני וקלייד" - - ארתור פן, 1967
,"מדיום קול" - - הסקל וקסלר, 1969
- בוליט", פיטר ייטס, 1968" -
,"הפגיעה בול" - - ג'ון בורמן, 1967
,"קאובוי של חצות" - - ג'ון שלזינגר, 1969
,"הצגת הקולנוע האחרונה" פיטר בוגדנוביץ, 1971 מאמצע שנות ה-60 ועד סופן
,"הקלפן והיצאנית" רוברט אלטמן, 1971 חל שינוי משמעותי .בשיטת האולפנים של הוליווד
,"אדם בעקבות גורלו" דניס הופר, 1969 העולם שהם שירתו השתנה .וזה הקנה גם חירויות
,"כנופיית ברטה" מרטין סקורסזה, 1972 ופתאום נפתח פתח לבמאים צעירים
,בריאן דה פלמה במאי ,עם רעיונות מקוריים .מטורפים לכאורה
זה כמעט כמו להתפרץ .בלי הזמנה למסיבה
אנשים היו בדרך החוצה .ואנחנו נכנסנו
,היינו משוגעים על קולנוע
אבל ממש ,לא ראינו בזה קריירה
,ג'ורג' לוקאס מפיק ובמאי .לא חשבנו שיצא לנו מזה כסף
,היו ג'ורג' ופרנסיס
,אחריהם באו מארטי ואני
.ואחרינו בא סטיבן
...באנו ממקומות שונים, אבל
מיותר לומר שתמיד .שמחנו להיות ביחד
כשנפגשנו היינו .כמו אחווה של במאים
ג'ורג'! תשים את המצלמה ...על השולחן, או שאני
אני אחבוט כדור אל העדשה
ואתה תרים את המצלמה .ברגע האחרון
כשנכנסתי לחבורת ,"פרחחי הקולנוע"
,ככה כינה אותנו פעם מישהו ...בחיים לא
זו הפעם הראשונה בחיי .שהרגשתי שאני חלק ממשהו
היו לנו הזכות והמזל .להשתייך לתקופה ההיא
.כוחות תרבותיים נפגשו
,יוצרי סרטים, אמנים .מוזיקאים, שחקנים
זו הייתה תקופה .מדהימה, פורה
.והנה איימי אירווינג, במכונית
בריאן דה פלמה הכיר בינינו ,"כשהיא עבדה על "קארי
.ככה הכרנו
.והם התחילו לצאת
,הם היו ביחד ,ואחר כך הם נפרדו
.ושוב חזרו להיות ביחד
.הנה איימי, חצי לבושה .תופרת, כרגיל-
כן, תופרת את המכנסיים של סטיבן
בהכנות לקראת היום הגדול .שיגיע בקרוב מאוד
.סטיבן היה חנון !שליט העולם-
.חנון חביב, אבל חנון
,הוא לא התעסק בספורט ,סמים או רוקנרול
,מייקל פיליפס מפיק אבל הוא היה מלא להט .ונלהב כל כך
והוא אהב לדבר .על סרטים
,וזה היה מידבק .ההתלהבות שלו
סטיבן היה הראשון .שהיה לו טלפון במכונית
.זה מצלצל
סטיבן ואני היינו נוסעים לנו במכונית ומתקשרים למישהי
.וקובעים להיפגש איתה
כשהיא הסכימה .כבר חנינו ליד הבית שלה
,היום זה נראה טיפשי .אבל אז זה היה פלא
.היה כיף איתו .היה נחמד להיות בחברתו
,אני ג'וליה צ'יילדס .השפית הצרפתייה
היום נפרוס תרנגול הודו .לכבוד חג ההודיה
כולנו נאבקנו לשווא ,על דריסת רגל בממסד ההוליוודי
אבל סטיבן עבד .במשך כל הזמן הזה
סטיבן היה חניך שיטת האולפנים ,בדרך החשיבה שלו
המתודולוגיה שלו ,התגבשה בכיוון הזה
.והוא התמחה בזה
למזלו הרב, סוג הסרט שהוא הבין והכיר
,פרנסיס פורד קופולה במאי .הוא סוג הסרט שהקהל אהב והכיר
אנחנו נמצאים עכשיו .במטבח של בית סקורסזה
ואנחנו נקרין ."את "הלס אנג'לס
.כולנו נמשכנו זה לזה
היה דבר אחד שהחזיק :את כולנו ביחד, מרכיב אחד
.שיגעון ואובססיה לסרטים
התייעצנו זה עם זה
ולא התביישנו להביע את דעתנו .על העבודות של אחרים
.זה באמת היה ככה, במידה רבה .אבל היינו גם תחרותיים
.בוא לראות את הסרט שלי
.תשב
.אתה, שב כאן .מכאן שומעים הכי טוב
.ותעיף מפה את ההוא
כולם נאלצו להשתפר ,כדי לעשות רושם על האחרים
,כי מרטי עשה סרט כזה .או פרנסיס עשה סרט כזה
.הם היו אבן הבוחן
קיבלת משוב ועיגון במציאות ...וקיווית לשמוע דעה כנה
.אולי לא לגמרי כנה
ג'ורג' הראה לחלקנו
,"את "מלחמת הכוכבים ,בפעם הראשונה
.אבל בלי אפקטים
אלה היו סרטים ממאגרים חופשיים לשימוש
ממלחמת העולם ה-2 בשחור לבן
משולבים בעריכה .עם צילומי צבע מול מסך כחול
הוא הראה לנו את החומר הזה .וציפה שנבין מזה את הסרט
.זה היה בעצם סרט לילדים
לא משהו שחברים אחרים שלי .היו מייחסים לו ערך
סטיבן היה היחיד שממש התלהב .ואמר שזה יהיה פיצוץ
.אבל ג'ורג' חשב שזה יהיה אסון .הוא היה מדוכא מאוד
הלכנו כולנו למסעדה סינית ,כשהסרט נגמר
:ובריאן קם והתחיל לצרוח ?מה הלך שם"
.לא הבנתי את הסיפור" ?מי האנשים האלה
?מי זה השעיר" ?מאיפה הם הגיעו
?איפה ההקשר? איפה הרקע" ."זה מטריף אותי
,'בריאן התפוצץ על ג'ורג
.וג'ורג' ישב לו .הפרצוף שלו האדים
אני חושב שג'ורג' רצה .להרוג אותו
אבל מכל זה יצא .משהו נהדר
בריאן בעצם אמר שצריך להתחיל .סרט כמו שעשו פעם, עם הקדמה
,"מלחמת הכוכבים" במאי: ג'ורג' לוקאס, 1977 אתה רואה על המסך ,מילים שזורמות הלאה
ההקדמה מסבירה לך במה לעזאזל אתה צופה
ולמה אתה יושב באולם קולנוע .ובאיזו מיתולוגיה מדובר
,תסביר לנו מה זה העולם הזה .ואחר כך נוכל ליהנות מהסרט
.כך נולד הפרולוג המפורסם
,"פני צלקת" במאי: בריאן דה פלמה, 1983 סטיבן בא לבקר אותי ."כשצילמתי את "פני צלקת
נתתי לו מצלמה, שיצלם .את הקולומביאנים עולים במדרגות
תגידו שלום .לחבר שלי הקטן
במשך כמה שבועות .צילמנו אנשים ירויים
כולנו כיבדנו מאוד ,זה את סרטיו של זה
והשתדלנו לעזור זה לזה
כשראינו דברים .שחשבנו שאפשר לשפר
אני מפנה את המצלמה .אל הבמאי החדש שלנו של היום
בריאן, זו התנועה האופקית ,הכי גרועה שראיתי אי פעם
זה הצילום בתנועה אופקית .הכי גרוע שראיתי אי פעם
,הוא מצלם אותי .אני בחושך גמור
למה אתה מצפה ?שתראה משהו
זה מזכיר קצת את מה שקרה .בפריז בשנות ה-20
אתה יודע, נהייתה שם ,חבורה של מטורפים
הדעות שלהם לא מקובלות .והם נלחמים את אותה מלחמה
אבל אתה חושב על זה שנים אחר כך ולא מבין
איך כל מי שהשתייך לחבורה הצליח במקצוע
ונעשה קול קובע .בעסקי הקולנוע
איך זה ייתכן. היינו לא יותר .מחבורה של ילדים מטורפים
לדעתי הרוב בא מאהבת הקולנוע
ומהרצון הנואש לעשות סרט .איך שרק יכולנו
,"מפגשים מהסוג השלישי" - - 1977
.אוי ואבוי
כשאתה צופה בסרטים של סטיבן
אתה מרגיש בנוכחותו ,של משהו מסתורי
,שאין לתאר במילים, ופואטי
ועם זאת ליהנות :מרגשות פשוטים מאוד
,טוני קושנר תסריטאי .פחד, שעשוע, התפעלות
,"אודיסיאה בחלל :2001" במאי: סטנלי קובריק, 1968 הושפעתי מאוד מעומק החדירה של סטנלי קובריק
בסרט "אודיסאה בחלל" לעולמה ,של האמנות האקספרסיוניסטית
ורציתי להעמיק לחדור ממנו ."ב"מפגשים מהסוג השלישי
רציתי שהצופה יביט במסך .ויגיד: פקחת את עיניי
אבל לא הייתי בטוח בכלל .שמשהו מהסרט יגיע לזה
.הסיכון היה גדול
"האפקטים המיוחדים ב"מפגשים .הם חידושים שלא נוסו קודם
הוא צילם אנשים ,ונעזר במערכת בקרת תנועה
,וילמוש זיגמונד "צלם, "מפגשים מהסוג השלישי ,הזיז את המצלמה בתנועה אופקית ,אנכית, מה שתרצה
,תיעד את זה בקלטת
ואז, כשדאג טראמבול, האחראי ,על האפקטים המיוחדים
,חזר עם זה לפוסט פרודקשן
הוא היה יכול להעתיק במדויק .את תנועת המצלמה
וכששידכת את שתי התמונות ,הן תאמו בכל פרט
,וכך הצליחו ,בפעם הראשונה בעצם
להכניס תנועה .באפקטים מיוחדים
,בוב בלבן שחקן קודם היית צריך ,לשבת בשקט ולא לזוז
.כי אם זזת, הרסת הכול
.היום כולם עושים את זה
הם לא היו עושים סרטים עם אפקטים
אם סטיבן ודאג לא היו מנסים .את הדברים האלה לפניהם
סטיבן סיכן המון ."כשהפיק את "מפגשים
קולומביה פיקצ'ר הייתה ,על סף פשיטת רגל
,מייקל פיליפס, מפיק "מפגשים מהסוג השלישי" הם הימרו על כל הקופה .עם הסרט הזה
הבנקאים ואנשי הוליווד ציפו ממנו שיוכיח לעולם
.ש"מלתעות" הוא לא כישלון
כך שהאחריות שרבצה על כתפיו .של סטיבן הייתה עצומה
אבל הוא נשאר נאמן ,למה שהיה נכון בעיניו
,אחרת יתפספס הסרט .וכך עשה
יצליח או ייכשל, הוא יעשה .את הסרט שחלם לעשות
כשהייתי ילד אבי לקח אותי
לראות את מטר המטאורים הפרסאידים
כדי שאכיר .את נפלאות השמים
זו הייתה חוויה יפה כל כך שבשבילי השמים הם הבטחה
שאם אי פעם יתרחש מפגש ראשון
בין ציוויליזציה חוצנית ,לבין זו שלנו
הוא יכול להיות רק מפגש .טוב ובונה, הוא יהיה שיחה
כשחוצנים יגיע הנה
,לא ידוע אם הם יכולים לדבר .מה הם מבינים, מה הם רואים
,ולכן, לדעת סטיבן התקשורת צריכה להתבסס
,ג'ון ויליאמס מלחין .על שילוב של צליל ואור
בהתחלה חשבתי שהשפה המשותפת
בין מינים בין-גלקטיים תהיה מתמטיקה, אבל
חשבתי שיהיה מרגש יותר
אם נדבר בינינו .בשפת המוזיקה
אני לא מחפש במודע ,סרטים עם ליבה רוחנית
אבל החלק הרוחני שבי ,זולג לתוך היצירה
ויוצא שאני בוחר ,באופן תת מודע
וזו הבחירה היחידה ,שיש לה חשיבות
דברים שטבועה בהם מערכת אמונות
.שהיא קצת מעבר לתפיסתנו
"ב"מפגשים מהסוג השלישי
יש אמירה אישית חזקה בהרבה .מזו שיש בשני סרטיו הקודמים
,הרי הוא כתב את התסריט
זה אומר שחלק גדול מסטיבן .בא לידי ביטוי
תחילתו בסרט שכתבתי ...וביימתי בגיל 17
- פייר לייט" (אור האש), 1964" -
שמספר על הקשר הראשון ,של האדם עם חוצנים
.והיו בו חוצנים שיצרתי
צפיתי בסרטים רבים
והיה לי בראש קטלוג שלם ,של דברים שראיתי
כשאני צופה בסרטים עם אפקטים מיוחדים
אני מצליח לפענח .את הרוב
"אפשר לומר הוא חי עם "מפגשים ,מאז שהיה נער
היה לו חזון מוחשי לגמרי
של איך הסרט צריך להיחוות .בזמן הצפייה
סטיבן לא רוצה לעשות ,סרטים אישיים קטנים
הוא רוצה לעשות .סרטים אישיים גדולים
.זה לא נכון ככה
.זה לא ככה. לא ככה
הזדהיתי עם האובססיה ,שריצ'רד דרייפוס נאבק בה
.אני נירי, בסרט ההוא
"...מלא עד אפס מקום במכוניות"
משהו מאפשר לדמיונו
לרדוף אחרי דבר שהוא חושב .שיספק לו תשובה מזככת
הוא הצטרך לפלס לו דרך בכאוס .כדי להגיע לאיזושהי בהירות
הוא אמן שמנסה .להגיע לעמקי דמיונו
"אני חושב ש"מפגשים ...הוא אולי
הוא ללא ספק הסרט האישי ,ביותר שעשיתי עד אז
כי הוא עוסק .גם בפירוק משפחה
אני זוכרת שכשעברנו מצפון קליפורניה לאריזונה
הייתה לי הרגשה .שהמצב בין הוריי לא טוב
.ויום אחד אבא שלי פרץ בבכי
עד אז לא ראיתי .את אבא שלי בוכה
עמדתי במטבח מזועזע וכועס .כי אבא שלי לא גבר
.הוא בכה כמו ילד קטן
"התחלתי לצרוח "תינוק בכיין .הכי חזק שיכולתי
,צרחתי עליו: "אתה בכיין ,"אתה בכיין, אתה בכיין
עד שדחפו אותי .והוציאו אותי מהמטבח
רוי! תבטיח לי .שתלך. בבקשה
!בכיין, בכיין, בכיין ,אתה בכיין
!ילדים, די! תפסיקו
!אתה בכיין
!תשתוק
אמא שלי, שהייתה אדם שמח ,שחגג את החיים
התמלאה ייאוש ועצב .שאפשר ממש לגעת בו
,ראיתי את אמא שלי נכנסת לסלון ,מנגנת שומאן ובוכה
בוכה עד כדי כך .שלא יכלה לקרוא את התווים
,הייתי יושב איתה
,מחזיק לה את היד :מדבר איתה, והיא אמרה
.אני בודדה כאן כל כך" ."עצוב לי כאן כל כך
.אני עברתי אותו דבר
ידעתי רק שאבא שלי .מגשים את עצמו ואנחנו לא
כשאמא שלי הודיעה שהוריי נפרדים
לא ידעתי כלום .על הפרטים
לא ידעתי ,למה הם נפרדים
.וככה זה נשאר זמן רב .לא רציתי לדעת
,לאה אדלר אמא .התאהבתי בגבר אחר
הייתי מאוהבת בטירוף .בברני אדלר
במבט לאחור .אני לא מבינה איך העזתי
אבל כלום .לא עניין אותי, אז
חשבתי רק עליי .ועל האומללות שלי
ברני היה החבר הכי טוב .של אבא שלי
,אן ספילברג אחות .הוא היה חלק מחיינו .כמו דוד
אף פעם לא אמרתי לילדים ,שהיא התגרשה ממני
,ארנולד ספילברג אבא אלא נתתי להם לחשוב .שאני התגרשתי ממנה
?למה .כדי להגן עליה, כי היא הייתה פגיעה-
היא נשארה כזאת .גם היום
חשבתי שאני אפגע .פחות ממנה
.אני אוהב אותה עד היום
אבא שלי ואבי החורג .היו החברים הכי טובים
אמא שלי התחתנה עם החבר .הכי טוב של אבא שלי
כשמסתכלים על התמונה כולה .זה היה רע לתפארת
הבנתי את זה ,רק כשהייתי מבוגרת יותר
,שלאבא היה קשה מאוד .וכאב לי הלב עליו
סטיב היה משוכנע ,שאבא עזב אותנו
ובמשך לא מעט שנים .נסגרנו מפניו
אני יודעת שסטיב האשים אותו .בזה שהזוגיות נהרסה
זו הייתה התקופה .הכי קשה בחיי
אף פעם לא אמרתי .לאבא שלי שאני כועס עליו
.לא החלפנו מילים של כעס
,מה שכן היה זה התנכרות .שבאה ממני, לא מאבא שלי
הוא רצה .להיות איתי בקשר
,ואני פשוט הסתלקתי .הלכתי לאיבוד בעבודה
כמו שראיתי את אבא שלי ,עושה בעבודה שלו
בכל השנים שבהן ,הוא חזר הביתה מאוחר
.וגם עבד בסופי שבוע, בפניקס
.נעשיתי אבא שלי .נעשיתי מכור לעבודה
.ואיבדתי את הקשר איתו
...זה נמשך ככה .שנים 15
,אתה יודע .קראתי עליך היום
.עשית ארבעה סרטים .זה הכול
"פריים טיים סנדיי" עם טום סניידר, 1979 .ארבעה סרטים שאני יכול לספור
אתה לא אלפרד היצ'קוק .שעשה יותר מחמישים סרטים
.אתה לא ג'ון פורד
היית מאמין שביימת ארבעה ?סרטים ונעשית מפורסם
?אתה יכול להאמין
?אם אני יכול להאמין
.האמת שכן
אני יכול להאמין ,שביימתי ארבעה סרטים
אם כי הרושם הוא .שביימתי הרבה יותר
הוא נכנס לעולם הקולנוע .בכניסה רבת רושם
מלתעות" נכנס" .לתודעת העולם בגדול
,טום הנקס שחקן מפגשים מהסוג השלישי" נכנסו" ,פי עשרה יותר בגדול
,דיוויד גפן ממייסדי דרימוורקס אבל סטיבן עבד .על להמציא את עצמו
לדעתי הוא בעצמו לא ידע .לאן תיקח אותו הדרך הזאת
אני בטוח שכמו כל אחד בגילו
הוא לא היה בטוח שהוא טוב .כמו שנדמה לו, והתברר שכן
"אחרי שעשית את "מלתעות ,"ואת "מפגשים מהסוג השלישי
?לאן הולכים מכאן
,הרף, כמו שאומרים .הוגבה לגובה מסוים
?אז מה עושים
נכנסים לכושר .ושוב קופצים מעל הרף
,"אי-טי, חבר מכוכב אחר" - - 1982
במחשבות הראשונות על אי-טי .לא נכללו חוצנים
התכוונתי לתאר איך גירושים ,משפיעים על ילדות
.ואיך הם פוגעים בילדים
.זאת חולצה של אבא
זוכר איך הוא לקח אותנו ,למשחקי בייסבול
,לקח אותנו לסרטים ?והיינו עושים קרבות פופקורן
הנושא העיקרי היה איך ממלאים .את לבו של ילד בודד
.אני אנושי
.ילד
.אליוט
ושנדרש אירוע מאוד לא רגיל כדי למלא את הלב של אליוט
.אחרי שאיבד את אבא שלו
נדרש אירוע לא רגיל .כמו חוצן שנכנס לחייו
סטיבן הקולנוען יודע להמציא ,תרחישים שלא מהעולם הזה
,כמעט בלתי אפשריים
,דרו ברימור שחקנית ,ולממש אותם בהוויה פרברית
עם משפחות אמיתיות ,ואנשים אמיתיים
,ואתה יכול להיסחף בתרחיש מופרך ,שלא מהעולם הזה
,מעבר לכל דמיון
מפני שהוא מעוגן בבני אדם .ובסיפורים אנושיים
,הוא איש מהחלל החיצון
ואנחנו לוקחים אותו .לחללית שלו
אי אפשר פשוט ?לשגר אותו
אנחנו מדברים .על המציאות, גרג
אי-טי" היה סיפור" ,אמריקאי פרברי
והפרברים היו .כל מה שהכרתי בילדות
הסרטים שעשיתי בשנות .ה-70 וה-80 שיקפו את מה שידעתי
הדת העיקרית שלי הייתה ,עולם הפרברים
אתה יודע איך זה, משפחות ,מאוחדות, אף אחד לא מתגרש
.אף אחד לא מאמלל אף אחד .הכול שקרים, כמובן
.אולי פשוט דמיינת אותו .לא יכול להיות שדמיינתי אותו-
,אולי הוא סוטה .או ילד מעוות
.ילד מעוות
.אולי הוא שדון
!איד דבר כזה, מסריח !אליוט-
.שב .אבא היה מאמין לי-
אולי כדאי שתתקשר לאבא שלך .ותספר לו על זה
.אני לא יכול .הוא במקסיקו, עם סאלי
?איפה זה מקסיקו
ראיתי את ילדותי באמצעות המשפחה הזאת
והשחקנים הצעירים .הנפלאים האלה
כשסטיבן עובד עם ילדים .הוא מביא איתו הזמנה לשחק
כדי שיהיה מה שימשוך אותך ...בחזרה, תתפוס חזק כאן
הוא לא מדבר אל ילדים ,בשפה ילדית
,אלא ממש מתקשר איתם
,פיטר קויוטי שחקן .זו מין תשדורת ישירה
,פתאום הוא מסתובב אליך .העיניים שלו נפקחות
,תעשה את זה לכיוון אי-טי .תן צעקת שמחה אל אי-טי
,תגיד עוד פעם את המילים "?בהתלהבות: "הם באים
,תנשום, תנשום, תנשום .תרגש את עצמך
?זה אומר שהם באים
.תרגש את עצמך עוד .תעבוד על זה
?זה אומר שהם באים
.חזק יותר ?זה אומר שהם באים
!כן-
הוא היה צריך להיות ,קצת אבא, קצת חבר
,אבל יותר מכל דבר אחר .הוא התבונן בהם
,מליסה מתיסון, תסריטאית "אי-טי, חבר מכוכב אחר" .ואני חושבת שהוא נהנה מזה מאוד
.הוא נהנה מכל הילדים
.תתייחסו אליי ברצינות .זה ליל כל הקדושים, אנשים
.שלום, חמודה שלי .שלום, סבתא-
.רגע אחד .דרו! זה בשבילך
.יקירתי. התפוח שלך
רציתי לצלם את אי-טי .לפי הסדר הכרונולוגי
זה נותן לילדים .הקשר בעבודה
כי הם יודעים ,שמחר הוא מחר בתסריט
.ואתמול היה אתמול בתסריט
זה נותן לילדים הצעירים ביטחון ,שאלה החיים עצמם
.שהם חיים את חיי הסיפור
הם שמים את המכונה ,על החזה שלו
והם ייתנו לו שוק חשמלי .כדי להחזיר אותו
כשנותנים את השוק ,זה עושה רעש חזק
זה יקפיץ אותך .ויעשה שתבכי עוד יותר
עכשיו שמים את זה על החזה ,והוא לוחץ על הכפתור
"!וזה עושה "בום
?את בסדר? כן .בואי נראה אותך
תנגבי גם את הפנים .של הבובה שלך
.תודה, תודה
שנים רבות תהיתי מה עושה
.ויום אחד נפל לי האסימון
לא תיתכן זרות בין שני בני אדם על הכוכב הזה
שתשתווה לזרות .בין האנשים האלה לחוצן
.בוא
.תישאר
,ואם אליוט, ואמא שלו והילדה הקטנה, והמדען
יכולים לאהוב אותו ולהבין ללבו
ולגשת ולהגיע לקרבה ,עם היצור הזה
אז כל שני בני אדם .בעולם הזה יכולים גם הם
,ואני חושב שהטקסט הסמוי הזה ,שהסרט רווי בו
,נגע כנראה במשהו
כי אין הרבה סרטים
שנשארו אהובים ומוערכים בכל העולם
.ארבעים שנה אחרי הקרנתם
הוא ביטא איזה רצון להיות מסוגל להתגבר על מכשולים
.ולגעת בזולת
.אני אהיה כאן
.ביי
זה איזון ,שקשה מאוד לבמאי
,ליאונרדו דיקפריו שחקן ,לדחוף ילד צעיר לשחק רצף דרמטי
,כי הרי אתה לש אותם .במידה מסוימת
,"תפוס אותי אם תוכל" - - 2002
,"פארק היורה" 1993 סטיבן ידע להביא אותם למקומות אפלים
,"מלחמת העולמות" 2005 .אבל לעשות את זה בעדינות
,"מפגשים מהסוג השלישי" - - 1977
,"אינטליגנציה מלאכותית" 2001 הילדים בעולמו של ספילברג
,הם אולי פגיעים ,אולי אומללים
,איי-או סקוט מבקר קולנוע .אבל יש להם גם כוחות, והם גיבורים
- אימפריית השמש", 1987" -
אני חושב שכל סרטיי שעסקו באנשים צעירים ובסיפוריהם
מבליטים את חשיבותם של הילדים האלה
ונותנים להם כוח ,לתבוע שליטה על הסיפור
.או לפחות על חייהם
- העי"ג", 2016" -
יש לסטיבן האינטואיציה
שמאפשרת לו להתבונן בעולם ,בעיניים תמימות
,קתלין קנדי מפיקה .וזו ההתבוננות הטבעית לילדים
זו נעשתה העדשה שבה השתמש .כדי לספר את סיפוריו
אחד הדברים המעניינים שקראתי עליך הוא הכותרת
"דקות 60" עם ג'ורג נגוס, 1982 סטיבן ספילברג עושה" סרטים והון כסף
.והוא עוד בתקופת ההתבגרות" ."כולו בעצם ילד גדול
?זה מה שאתה חושב על עצמך ?זו אמירה מתקבלת על הדעת
.אני חושב שכן ...צריך להבין
איך אתה מגדיר ?ילד גדול
ילד גדול אחראי ?או ילד גדול וחסר אחריות
כי צריך להיות אחראי ,בלי לאבד את הילד שבך
כי זה מה שמחזיק אותך צעיר ...ומחזיק אותך בקשר
.ומאפשר לך להמשיך לחייך
אני לא ממש יודע .איך להיעשות מבוגר
.א-לו-הים
הרגשתי כול יכול ,"אחרי "מלתעות" ו"מפגשים
וחשבתי שאני יכול .לעשות קומדיה
למה לא? אם עשיתי ,את שני סרטים האלה
?אני יכול הכול, לא
,יש לי חוש הומור
אני הולך לסרטים .וצוחק במקומות הנכונים
למה לא להתמודד ?עם קומדיה
הרגשתי שכלום לא יכול .לפגוע בי, באותה תקופה
אני מבטיח לכם .ששום פצצה לא תיפול שם
בוב זמקיס ובוב גייל כתבו את התסריט
,שהיה קצר, קולע ועוקצני
ואני זה שמתח את ההומור ואת התקציב
.עד קצה גבול היכולת
זו הייתה בשבילי עילה לפוצץ בלי הכרה
.ולנסות להצחיק את הקהל
זה כאילו שביצעתי .פשע מלחמה בסרט הזה
.כולם קטלו אותו .זה שבר אותי
,תחושת כישלון, ריקנות קרה
וכל אזכור של הסרט .עושה אותך חולה
כל מה שאתה רוצה .זה לקבור את עצמך
בשנה שבאה אחריו .הרגשתי כך הרבה פעמים
,ואז ג'ורג' לוקאס .חבר שלי, נחלץ לעזור
ג'ורג שאל ,מה אני מתכנן הלאה
וסטיבן אמר שהוא רוצה .לעשות ג'יימס בונד
ג'ורג אמר שיש לו משהו .טוב בהרבה מג'יימס בונד
זה על ארכיאולוג שיוצא .לחפש ממצאים על טבעיים
:סטיבן אמר ."אהבתי. עושים את זה"
הוא לא גיבור ,סטנדרטי בשקל
הוא לא אחד הגיבורים .שקונים מן המוכן
רק תוסיף מים והוא יגדל .להיות גיבור החלומות שלך
יש בן אדם .מתחת להילת הגיבור
זה מה שעשה את אינדיאנה ג'ונס .נגיש לקהל הצופים
.אני חושב שהם מנסים להרוג אותנו !אני יודע, אבא-
.טוב, זה חדש לי
.קורה לי כל הזמן
זה סרט הרפתקאות שבו .כל גלגל משאיר אותך במתח
בידור צרוף שכל מטרתו .היא בריחה מהמציאות
הכוונה הייתה ,לעשות סרט בכלום כסף
,חסר יומרות אמנותיות ,כיף לעשות אותם
כי זה קולנוע שלא מתייחס .לעצמו ברצינות רבה מדי
,אתה עושה אותם מהר .אתה עושה אותם מלוכלך
אתה מתקמצן ,על כל מה שאפשר
כדי לחסוך .כמה שיותר בהוצאות
אתה לא דואג שלא יצא לך ."לורנס איש ערב"
,"שודדי התיבה האבודה"- - 1981
,לקחנו אותו אל האולפנים
מה שנעלם ממני הוא השם ,הלא טוב שיצא לסטיבן
כי הוא תמיד חרג .מהתקציב ומלוח זמנים
,כל האולפנים סירבו
והיו אפילו כאלה ,שאמרו שהם מוכנים
.בתנאי שאשיג במאי אחר
.סטיבן אמר: "אני מבטיח לך .אני לא אבגוד בך
אם יש לנו 20 מיליון דולר" ."נעשה אותו בסכום הזה
:שלוש פעמים חרגתי מהתקציב ,"במלתעות", ב"מפגשים" וב-"41"
.ולמדתי מזה לעבוד בחסכנות
"זה הטיב עם "שודדי התיבה .ללא שיעור
הוא היה צריך להוכיח משהו
והוא גם לא רצה .לאכזב אותי, חבר שלו
לא האולפן היה חשוב לו .אלא אנחנו
.שישי בערב
אם לא נצליח הפעם .לא יהיה שוט
,אם לא יהיה שוט .לא יהיה סרט
,אם לא יהיה סרט .אנחנו בדרך ללא מוצא
:ג'ורג אמר ,אם תסכים לביים את זה"
תצטרך ללחוץ לי" את היד עכשיו
ולהבטיח שאם זה יהיה להיט" ."תביים עוד שני כאלה
אינדיאנה ג'ונס" ומסע הצלב האחרון", 1989 יצא מזה יופי .של עבודה משותפת
!אבא ?מה-
.תתקדם לכיוון האח
אינדיאנה ג'ונס" והמקדש הארור", 1984 סרטי אינדיאנה ג'ונס היו אמירה על קולנוע
,"שודדי התיבה האבודה" 1981 .יותר משהיו סרטי הרפתקאות
הם מצייתים לכמה נוסחאות קולנועית
שמאפשרות להם .את החופש לעשות שטויות
יש משהו שאני פשוט מעריץ .באינדיאנה ג'ונס
כשהריסון נפל מצוק ,וחבריו חשבו שהוא בין המתים
והם עומדים על שפת הצוק ומציצים למטה
,טום סטופארד סופר ,ואז הריסון מגיע, בלי הכובע שלו
,כי הוא נפל מצוק .בשם אלוהים
ורוח מסתורית מעיפה .את הכובע לתוך הפריים
אלה סרטים שברור ,שהם נועדו לצופים
אינדיאנה ג'ונס וממלכת" גולגולת הבדולח", 2008 הם נעשו בשביל אנשים ,שהולכים לסרטים
הם נוצרו אך ורק .כדי לספק בידור
,הריסון פורד שחקן וזה לא אומר שהם לא מניעים ,למעורבות רגשית
זה לא אומר שהם לא יכולים ,להגיד משהו חכם, מדי פעם
אבל הם מוכרחים לספק .את הצורך בבידור
סטיבן וג'ורג' הבינו איך להשתמש במנוע עשיית הסרטים
כדי להשביע את רצון הקהל
בצורה שרק מעט במאים .ומפיקים יודעים לעשות
- סטיבן ספילברג: קוסם מהסרטים -
במאה שנות קולנוע ,יש במאי אחד, רק אחד
,"על 20 עם יו דאונס 20" 1982 שסרטיו הניבו רווח :של מיליארד דולר
.סטיבן ספילברג
סטיבן הוא הבמאי הכי מצליח .מסחרית בתולדות הקולנוע
ואני חושב שזה בזכות הבנה עמוקה
,וולטר פארקס מפיק של האופן שבו שפת הקולנוע .מעוררת תגובה רגשית בקהל
אין ויכוח על כך שהרעיון שיעשה סרטים
שיהיו תופעה תרבותית .הלהיב מאוד את סטיבן
אבל זה הביא עליו .תגובות מעורבות
,ג'נט מסלין מבקרת סרטים .היו אנשים ששנאו אותו
היו כאלה שהאשימו אותו .שהרס את הקולנוע
ויליאם גולדווין כתב במפורש שחנויות השכרת הווידיאו
וסטיבן וג'ורג' לוקאס .הרסו את הוליווד
יש כאלה שראו בספילברג כוח מצמית
שמציע אסקפיזם חלול ,שייקח את הקולנוע לכיוון אחר
,דיוויד אדלשטיין מבקר קולנוע ,וללא ספק כשמנהלי שיווק נכנסו לאולפנים
בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, היה ברור
שהם רואים הכול .דרך הדולר
:ברכות לגיבורים לוקאס, ספילברג, אולפני פרמאונט אבל לא הייתי טופל .את האשמה על ספילברג
וכמובן, אינדיאנה ג'ונס תקראו שוב את הביקורת .של פולין קאל
היא אמרה ,שהוא בדרן עממי מאוד
שיש לו חוש למה שהצופים .רוצים לראות
?למה שמישהו יתנצל על כך
"דקות 60" עם אד בראדלי, 1992 נשמע את תגובה לאמירה :של אחד מחבריך הבמאים
אין מקום להשוואה" בין סטיבן ספילברג
,לבין מייק ניקולס" .בארי לוינסון ודומיהם
,יש מקום לבידור להמונים"
אבל אין לבלבל אותו" עם קולנוע אמנותי או איכותי
."שראוי לפרסים"
לפעמים אני חושב שאמירות כאלה ,הן יומרנות בפני עצמה
כי זה אומר שאמנות ,היא דבר רציני
ואמנות לא יכולה ,לגעת ללבך
אמנות לא יכולה לרכוב על אופניים עם אי-טי
.ולחצות את פני הירח
.זאת לא אמנות
אם אתה עושה סרטים ,מהסוג שהוא עושה
ומרוויח את הסכומים ,שהסרטים האלה מרוויחים
,אינדיאנה ג'ונס, הגיבור החדש מיוצרי מלתעות ומלחמת הכוכבים ואם אתה עושה בידור מסחרי
או סתם משהו שעונה לטעמם של הרבה אנשים
והוא מיינסטרים ,בצורה הכי לא מתנצלת
.זה מעורר מעט חשד
איך אפשר להתייחס אליך .כאל אמן רציני
.קדימה, ילדה .אני מחכה לך
,"הצבע ארגמן" 1985 אם תחתכי אותי .אני אהרוג אותך
.רציתי להיתפס בצורה אחרת
רציתי במודע להתנתק ,מהדימוי הזה ולהוכיח משהו
לא רק לעצמי .אלא לכולם
אולי הייתי בוחר בסרט אחר .מ"הצבע ארגמן" כסרטי הבא
אבל הוא באמת הסרט ,הראשון שלי למבוגרים
,"הצבע ארגמן" רומן מאת אליס ווקר שקיבל על עצמו לגעת .בנושא משמעותי, הומניסטי
הגעתי לגיל ארבעים והסתכלתי על החיים
.בצורה קצת פחות אופטימית
ידעתי שתהיה לדרך הזאת ,השפעה מפכחת מאוד
והייתי מוכן .להתמודד עם זה
כל החיים .הייתי צריכה להילחם
הייתי צריכה .להילחם באבא שלי
הייתי צריכה .להילחם בדודים שלי
הייתי צריכה .להילחם באחים שלי
מסוכן לילדה לגדול ,במשפחה של גברים
אבל לא חשבתי שאצטרך .להילחם בבית שלי
.אני אוהבת את הרפו
אלוהים יודע ,שאני אוהבת אותו
אבל אני אהרוג אותו .לפני שאתן לו להרביץ לי
עצם העיסוק בחומר הזה היה ,דבר לא פשוט בשביל סטיבן
,אופרה וינפרי שחקנית כי אתה נכנס פה לטריטוריה שאם תלכלך בה
.תעצבן הרבה אנשים
הוא רצה לתאר נקודת מבט ,שהיא לא רק אפריקאית אמריקאית
.אלא גם נשית
שמתקיימת מול פטריארכיה .מדכאת ואלימה
?מה לעזאזל נכנס בך .שעה אני קוראת לך
ואני מאמין לו שהוא רצה
להרחיב את גבולותיו .באופן שלא עשה קודם
והוא אמנם מרחיב את גבולותיו
אבל בלי להקדים ,יותר מדי את צופיו
,ג'יי הוברמן מבקר צילום ואולי גם לא .את נטיותיו הבסיסיות
הוא אף פעם לא מתעניין .ברגשות שלי
הוא פשוט לא שאל אותי .שום דבר
הוא פשוט עולה עליי .ועושה את הפיפי הקטן שלו
?עושה מה
גברת סילי, זה נשמע .כאילו הוא משתין עלייך
.ככה אני מרגישה
הסתבכתי עם לא מעט מבקרים
שלא אהבו את זה שלא נגעתי
ושהעלמתי את הקטע שבו שוג אייברי מראה לסילי
.איך נראה הפות שלה במראה .זה לא נכנס לסרט
זו סצנה שהייתה משנה מאוד .את אופיו של הסרט ואת הטון
לא הלכתי עם זה .עד הסוף, כמו בספר
,אולי הייתי עושה את זה
אילו עשיתי את הסרט .עשר שנים אחר כך
.התביישתי, זה קצת הביך אותי
.אני לא האיש שהתאים לזה
סטיבן סיפר את הסיפור ,שאליס כתבה
הוא ניסה לגשת לזה .מנקודת מבטו האישית
,קתלין קנדי מפיקה לא היה לו סיכוי להגיע .לאן שאליס הגיעה בסיפור הזה
,תקשיבי, היא אמרה" שם למטה יש כפתור קטן
שממש מתלהט כשאת עושה" "את יודעת מה עם מישהו
הסיפור זכה להערכה על חוסר הנכונות להתפשר
,ועל הריאליזם
ואלו לא תכונות .שהוא נודע בהן
הוא הזמין את הקטילה .בכך שבכלל התקרב לזה
אף אחד לא רצה ,שספילברג יהיה בלתי מתפשר
.לא על כך הוא נבנה
,"אבל בסרט "הצבע ארגמן .הצבעים מדויקים
,הרקע נבנה מהיסוד .לפי המפרטים שלו
יש משהו כוזב כל כך
שמזכיר רישומי תרחיש .של דיסני בסרט הזה
הוא רצה לעשות סרט יפה יותר .מזה העולה מהטקסט
.וזה סטיבן
.הוא רוצה שהכול ייראה ככה .הוא רוצה שהחיים ייראו ככה
"טודיי שואו" עם ג'ין שליט, 1985 .יש לי תינוק בדרך
.הילד הזה ישנה את חיי .הוא כבר שינה, במובן מסוים
?אתה לחוץ מזה .אני בכלל לא לחוץ מזה-
אני חושב שזה הדבר .הטוב ביותר שקרה לי ואיימי
אנחנו כבר מחכים .שזה יקרה
,אני חושב שזה הגורל
שאיימי ואני נביא לעולם ,את מקס
.זה היה דבר מקסים
לפני שהוא נולד אני לא בטוח .שידעתי מה זה חיים פרטיים
חשבתי שהחיים מתחילים .כמו בסרט
."קודם "אקשן" ואז "קאט
אחרי שהוריי נפרדו .חשבתי שאני אשתדל יותר
שאם אחליט אי פעם להתחתן ,אני לא אגיע לגירושים
.ומובן שהגעתי
,גירושים זה סבל בכל מצב
ולי זה כאב במיוחד ,כי אני ילד של הורים גרושים
,ואני יודע איזו הרגשה זו
,וזה עשה לי הרגשה נוראה .שמקס צריך לסבול את זה
,"אימפריית השמש" 1987 !המטוס שלי. -ג'יימי! ג'יימי
?אמא
הסרט "אימפריית השמש" מספר על ילד שגדל בשנחאי
ונקרע מהוריו .בזמן פלישת היפנים
!אמא, אמא
!ג'יימי !אמא-
,פרנק מרשל מפיק הוא עובר שינוי אדיר .ומתבגר תוך כדי כך
,התבססתי על מה שידעתי .על הדברים שאני חזק בהם
היכולת לקחת מציאות אפלה וקודרת של מלחמה
ולהתבונן בה ,מנקודת מבטו של ילד
הדרך שבה ראה הילד .המסוים הזה את המלחמה
הוא מבוסס על חוויותיו .של ג'יי ג'י בלרד במחנה יפני
ג'ים הוא ילד אובד
שמנסה להבין לאן הוא שייך .בעולם הזה
הוא מספר על התבגרות .מהירה מדי
ועל זניחת כל דבר ששימש אותך .פעם להגנה על עצמך
כשאין לך איך להגן על עצמך ,אתה נעשה שורד, כמו כולם
.ואתה מתבגר מהר מאוד
הוא מספר על חוסנם ,המדהים של ילדים
השורד המדהים הזה
,כריסטיאן בייל שחקן שהוא בעצם חזק יותר .מהמבוגרים סביבו
הוא נעשה לפי מיטב המסורת .של הסרט האפי
,האצטדיון ההוא, בסוף הסרט ,שמלא בכל הטוב שנבזז
,המראה הסוריאליסטי הזה
ואיזו הרגשה הוא מעורר .בזמן ובמקום ההוא
איך היה נראה העולם .אחרי התמוטטות התרבות
:ואז קורה משהו מטריד ביופיו .הזוהר העולה מפצצת האטום
.זה כמו התעלות הנשמה
.גברת ויקטור
,זה פואטי מאוד .וגם... מיסטי
,אלה מוראות המלחמה .מוות, ואימה
,טום סטופארד, תסריטאי "אימפריית השמש" וזה קצה של התמימות .של ספילברג הילד
,בעיניי זה סרט נהדר
אבל לטעמי הסוף צבוע בגוון .של רוך מיותר, של רגשנות
.לא ברור מה מקורו
אבל הוא אוהב רגשנות .ונהנה ממנה. היא חלק ממנו
הוא לא זכה ליחס ,של ביטול בדיוק, מצד המבקרים
,איי-או סקוט מבקר קולנוע אבל הם התבוננו בו .במבט ספקני
אה, הוא רוצה" .להיות רציני עכשיו
הוא מנסה לעשות" .סרטים רציניים
"...פתאום הוא רוצה"
זה דבר נבזי להגיד .על אמן. כל אמן
.זה בהחלט העליב אותו
אני לא חושב שיש אמן שרוצה להרגיש שמקטלגים אותו
.וקובעים בשבילו מי הוא
וכשסטיבן התחיל לסייר בתחום הסיפורים הרציניים יותר
.הם מיאנו לאפשר לו
,כאילו אמרו: איך אתה מעז .סטיבן ספילברג
קבענו שאתה עושה ,סרטים מסוג כזה וכזה
מה פתאום אתה מנסה .לעשות דברים כאלה
,הוא לא שכלתני מדי
אבל אולי קולנוען כמוהו
השתמש בסרטים האלה .כציוני דרך
הוא לא ידע ,לאן הוא רוצה להגיע
אבל הוא תרגל את היכולות האלה כדי לדעת
,שיש לו יכולת ללכת לשם .שזה בסדר
:זה הזיכרון הראשון שלי .אני שוכב בעגלת תינוק
אני זוכר שגלגלו אותי .לאן שהוא
.סבי וסבתי היו איתי
.נכנסנו לחלל תת קרקעי
אור אדום האיר .מעל שורת דלתות
ואני זוכר שהלכנו ,והתקרבנו לאור האדום
,ושם היו זקנים, כולם גברים .מפזמים משהו
.האור האדום הוא נר התמיד .זה הזיכרון הראשון שלי
?אתה מאמין באלוהים .כן-
?...תרחיב קצת. איפה
...זה נובע מהרקע הרוחני
.לא הרוחני, הדתי. מהשורשים
.ומהמשפחה
,רבקה ספילברג - - סבתו מצד האב
כל הסבים והסבות .השפיעו עליי מאוד
,פייבל פוזנר סבו מצד האם סבא פייבל ניגן בגיטרה .ושר שירים ביידיש ורוסית
,ג'ני פוזנר סבתו מצד האם סבתי ג'ני לימדה .ניצולי שואה הונגרים אנגלית
,היינו אורתודוקסים .חונכתי כיהודי אורתודוקסי
המסורת מילאה חלק אדיר ,בחיי המשפחה
,היו לימודי דת, עברית
חגגו לי ולאחיותיי .כשהגענו לגיל המצווה
אבל בסביבות שגרנו בהן .לא היו יהודים
ובאותם ימים היה פער תרבותי ,של ממש בין יהודים לגויים
.פער גדול
אני זוכרת ילדים שעמדו מחוץ לבית וקראו
,לאה אדלר אמא הספילברגים הם" ."יהודים מלוכלכים
,חוויתי הדרה .בריונות ואפליה לרעה
כל מה שרציתי ,הוא להשתלב
ובגלל יהדותי .לא הייתה לי שום אפשרות
סבא היה בא .להתארח אצלנו לשבוע
אני שיחקתי בחצר של בית רחוק ,שבעה בתים משלנו
."בקולי קולות. "שמואל
,החברים שאלו אם הוא מדבר איתי ."הוא קורא מהבית שלך"
,ומיד הכחשתי שזה אני .שהוא בטח קורא למישהו אחר
"?קוראים לך שמול"
,וכל החברים התחילו לצחוק "?שמול, מה זה שמול"
בינתיים ברקע שמעת את סבי "!צועק במבטא רוסי: "שמואל
.סטיב לא רצה להיות יהודי
הוא לא רצה להיות יהודי .כי זה הבדיל אותנו מכולם
המשפחה בסדרה "אבא יודע ,הכי טוב" היא משפחה מתבוללת
.והוא ממש ערג להיות כזה
.התחלתי להכחיש את יהדותי
התחלתי להכחיש .כל מה שקיבלתי כילד
סירבתי להשלים .עם מה שעושה אותי מנודה
.התביישתי בעצמי
אני עוד מתבייש בעצמי רק מעצם ההיזכרות
בתקופה ארוכה בחיי .שבה רציתי לחדול להיות יהודי
כשהכרתי את קייט
קייט קפשואו .קרה לי משהו שקורה רק בסרטים
...זו קלישאה חבוטה, אבל .הפעמונים התחילו לצלצל
זו הייתה אהבה .ממבט ראשון. לגמרי
קייטי הייתה בטוחה בעצמה .באופן שנתן גם לי ביטחון
,היינו מסונכרנים ,יכולנו לדבר על כל דבר
.והיא לא יצאה לי מהראש
,קייט נכנסה לעולמי, לחיי
עם היקסמות עמוקה מהמסורות ,ומעומק ההיסטוריה של היהדות
והיא באמת רצתה .להתחתן איתי בחתונה יהודית
היא התגיירה .ממש לפני החתונה
היא אמרה שתמיד הרגישה .שהיא חוזרת הביתה
.היא הרגישה שכאן מקומה
וכשהיא למדה יהדות והתגיירה
סטיב חזר להוקיר .ולהעריך את זה
קייט הביאה לסטיבן משהו
שאני חושב שסטיב .לא האמין שיהיה לו
היא מסורה כל כך ,למושג המשפחה
,במובן הכי מהותי וטהור
לא רק שזה הביא לו אושר ,שהוא לא חלם עליו
אני חושב שזה תרם .לצמיחתו כאמן
- רשימת שינדלר", 1993" -
ב-1982 נתן לי סיד שיינברג .את "רשימת שינדלר", שאקרא
,הוא הרגיש שזה ייעודי .לעבד אותו לסרט
הוא התעקש לעורר בי תשומת לב .לסיפור הזה, לא לוותר עליו
סיד שיינברג, נשיא אם-סי-איי לשעבר, אולפני יוניברסל אני חושב שהוא הרגיש מאוים .מהמחשבה על הסרט הזה
,"רשימת שינדלר" תסריטאי: תומס קנילי יותר מעשר שנים הספר חיכה .עד שהיה מוכן לעשות את זה
:הוא אמר ,"כשתגיע השעה אני אדע"
.כשמישהו דרבן אותו ."כשתגיע השעה אני אדע"
.והגיעה השעה
ביום הראשון של הצילומים ,עמדנו מחוץ לשערי אושוויץ
,השעה חמש וחצי בבוקר .קור אימים
מאות ניצבים לבושים .בפיג'מת הפסים האיומה
שומרים גרמנים
,ליאם ניסן שחקן .עם כלבי זאב מרושעים ממש
אין דבר שהיה יכול להכין אותי .לביקור ראשון באושוויץ
.דבר לא הכין אותי לזה
.רציתי לצלם במקום ההתרחשות .במקום שזה קרה
אבל הבנתי בנסיעה הראשונה לפולין .שאני משחק באש
.זה נורא
הוא היה כמו אדם .שפשטו ממנו את העור
,הוא היה... פגיע כל כך .פוסע הלוך ושוב כל הזמן
ראית כמה חשוב לו .הנושא בסרט הזה
,הוא סיפר את סיפורה של משפחתו .של השבט שלו
הייתי ער לכובד משקלו .של הנושא
:אמרתי לשחקנים ,זה לא סרט תיעודי"
אבל אנחנו מתעדים" דברים שקרו
במקום שבו אתם" ,"עומדים עכשיו
והוספתי: "הלא יהודים בינינו
."לא היו עומדים כאן ב-1943"
ידעתי שאסור שזה יהיה ,סתם עוד סרט
ושזה לא יהיה דומה ,לשום דבר שכבר ביימתי
שאני צריך לגשת לחומר ולמקום .ביראת כבוד רבה
ושההפקה הזו צריכה .להיות שקטה
.צילמנו על אדמה קדושה
בכל מקום שצילמנו בקרקוב
הרגשתי שאנחנו מצלמים ,בית קברות
זה שינה .את כל גישתי לקולנוע
הסרט הזה נראה אחרת .מכל הסרטים שעשיתי לפניו
,השתדלתי להימנע מטריקים ,מהתחכמויות, מעדשות מיוחדות
בלי מנופי מצלמה .הוליוודיים גדולים
לקחתי את הכלים שאיתם עשיתי סרטים רבים כל כך
.וזרקתי אותם החוצה
אף פעם לא עבדתי ,עם מצלמה נישאת
אבל ב"רשימת שינדלר" רציתי ,לצלם כך כמה שאפשר
כי רציתי לתת לכולם את ההרגשה
.שהיינו שם, אז
.שלום, יהודים
אני שואל את עצמי ,אם בית הכנסת זה רקע טוב
.או שעדיף הפארק
.זה נראה מקום מעניין
סטיבן אמר: "אני מרגיש כאילו .אני מביים את סרטי הראשון
אני לא מכין" ."שום רישומי תרחיש
נראה לי שזה נתן לו ,אדרנלין או משהו
כי כולנו הרגשנו .את הבעירה, את הערנות
,רייף פיינס שחקן אף פעם לא הרגשתי .רמת אנרגיה ומיקוד כאלה
אומרים עליו .שהוא חי ונושם קולנוע
לא הייתי אומר .שהוא במאי שכלתני
אני חושב שהוא עובד מהרגש .ופועל באופן אינטואיטיבי
הוא היה כמו צייר ,שמצייר בסגנון מופשט
,שיש לו בד ציור
ופאלטה של צבעים ,יוצאים מגדר הרגיל
רק שהוא לא יודע .איזה צבע לשים על הבד קודם
אבל ברגע שהחליט על צבע .הוא פעל בכל הכוח
,לפעמים הוא רץ, ממש רץ .עם המצלמה עליו
,כי הוא צילם הרבה בעצמו .במצלמה נישאת
.הוא רץ הלוך ושוב ,"אמר: "קדימה. מהר, מהר
ברגע שרעיון התחיל ,להתוות במוחו
"?וכולנו רצנו אחריו: "מה, מה
.משהו נתן לו השראה .הוא ראה משהו
?מי זה
.קדימה
כולנו התקשינו לקבל את הבלתי מובן
,כדמויות וכשחקנים
.אבל התקדמנו צעד צעד
,כמו שאמר אלי ויזל .קיבלנו מנדט לספר סיפורים
עטינו את גלימת ,השחקן הלוחם, אם תרצי
,סר בן קינגסלי שחקן ,כי אם תרכך דברים ברגשנות
תחליש את המכה שהצופה מוכרח .להרגיש ולסבול את כובדה
!מסמכים, יהודי
.בסצנת חיסול הגטו
ידעתי שאני כלי .שמטרתו לספר את הסיפור
,זכרתי מה אני צריך להגיד
,אבל הייתי בהלם עמוק .לא שיחקתי
הכאוס המתוזמר להפליא .הוא חד פעמי ובלתי נשכח
אוסקר שינדלר אהב .לראות ולהיראות
,איש עסקים לא מוצלח במיוחד .טיפוס מפוקפק למדי
,איש שאהב לבלות .אהב נשים, אהב לשתות
,אוהב החיים הטובים .זה מה שהוא היה
אבל הוא עשה דבר .מיוחד במינו
הוא הציל את חייהם .של יותר מ-1,100 יהודים
,היה משהו מסתורי .לא ניתן לתיאור, בדמות הזאת
אי אפשר להבין למה הוא עשה ,את מה שעשה
אבל החלטנו להניח לצופים .למצוא את התשובה בעצמם
,הייתי מהמעשנים .באותה תקופה
,סטיבן לא עישן
בצילומי התקריב הוא התחיל .להסביר לי איך לעשן
.הוא אמר: "אז ככה ,אתה מעיף מבט לשולחן
רואה שלושה קצינים" .נאצים בכירים
.סוחב מציצה מהסיגריה שלך"
.לא ככה. עוד פעם"
תשאיר את האצבעות" .על הסיגריה. קח סחיבה
.תן לעשן לצעף את פניך" .עוד פעם
בסדר. ועכשיו תסלק" ."את היד, לאט לאט
הוא בעצם הסביר לי .איך לנשום
אני זוכר שסיפרתי את זה .לבן קינגסלי בערב, או למחרת
...אמרתי: "בן, אני פשוט
אם זה יהיה ככה בכל סצנה" .אני חתיכת בובה על חוט
אני לא רוצה להיות" ."בובה על חוט
הייתי בן 41. ואני זוכר היטב .את מה שבן אמר
.מנצח גדול צריך סולן טוב"
.תסמוך עליו" .פשוט תזרום איתו
."אל תתנגד, פשוט תיכנס לזה" .וכך עשיתי
.נפתחתי אל סטיבן
אבא שלי היה אומר :שצריך בחיים שלושה דברים
,רופא טוב
כומר סלחני .ורואה חשבון חכם
,שני הראשונים .לא מצאתי בהם שימוש
...אבל השלישי
יצחק שטרן הוא הדמות .שהרגשתי הכי קרוב אליה
.הבנתי אותו
.תעשה כאילו, בשם אלוהים
אמרתי לבן: "אתה המצפון .של אוסקר שינדלר
אתה גם פתח שדרכו" ."אני מבין מיהו אוסקר שינדלר
.אני מנסה להודות לך
אני אומר "לא הייתי ."מצליח בלעדיך
כל פרט שאפשר לדעת על שינדלר
יבוא מהאופן .שבו אתה מסתכל עליו
.אין בעד מה
יש מעט מאוד במאים שמכבדים .חוסר תנועה כמו סטיבן
הוא יתפוס וינציח כל מחווה ,שתציע למצלמה
.והוא ישתמש בזה
יש לו תפיסה אינטואיטיבית חדה
לדבר האמיתי .שקורה כאן ועכשיו
הוא רצה להימנע מקלישאות בתיאור הנאצים
בגילום הדמות .הבנתי את זה מהיום הראשון
יש את הקטע עם אמון ,"שמשתעל, "סלח לי
אונטרשטורמפיהרר אמון גות וכך מוסיף לו חולשה אנושית .בנאלית, דברים כאלה
?יש לך שאלות, אדוני
.כן, תסגור את הגג .אני קופא פה
אפשר להעצים באמצעות המשחק ,והצילום את דמות האיש הרע
,ואני חושב הוא רצה, בצדק
להגיד: "הנה אדם ,שעושה את עבודתו
תחליטו בעצמכם" ."מה אתם חושבים עליו
.יש לי רעיון
אולי תאירו ?רק את הפיות שלהם
.בדיוק רציתי להגיד
,שנאיר אותו מלמעלה
.כדי שיתקבלו פה צללים
אני רוצה להיות בטוח ,שזה לא מפורש מדי
להמחיש את הרוע של הדמות .באמצעות תאורה מלמעלה
כל מה שעושים בקולנוע .מבוסס על אור וצל
הכול תלוי באופן שבו הצלם .מאיר את הדמות, את הסט
ברשימת שינדלר .אמון גת תמיד מואר נהדר
,יאנוש קמינסקי צלם .הוא תמיד מואר באור חזיתי יפה
,האיש היה ברור מאוד .אין בו שום דבר מסתורי
אין צורך להדגיש את הרשעות .באמצעות אור
תסתכלו עכשיו ,על אוסקר שינדלר
.הרי לכם אדם מבולבל
הוא בא לפולין .כדי לעשות מכה
,הוא תמיד זוהר ,אבל גם מוקף צללים
בהמשך הסרט הוא מקבל .יותר תאורה חזיתית
.הצללים נעלמים
.אומרים שאתה טוב
.כי הוא מבין מי הוא
.הילדה באדום היא אמיתית
,שינדלר, רכוב על סוסו .ראה איך מרכזים את האנשים
והוא באמת הבחין .בילדה במעיל אדום
מול הקטל שהתרחש ברחוב הוא לא הצליח להתיק את מבטו
מהילדה הרצה .לכאן ולכאן ברחוב
הוא לא מצליח ,להתיק את מבטו ממנה
הוא לא מבין .למה היא לא נלקחת יחד עם כולם
,התשובה היא, כמובן .שהיא תילקח
,אולי לא בדקות הקרובות .אבל היא לא תשרוד
,במהלך חיסול הגטו
,בזמן שלקחו אנשים ,העלו אותם למשאיות
,ירו בזקנים ברחובות .הם הניחו לילדה
,משום מה ,המטרה הכי בולטת פוספסה
התמונה הזאת עוסקת פחות במה ששינה את אוסקר שינדלר
ויותר בעולם שהעלים עין מהשואה
.ומתיעוש הרצח ההמוני
?היית מאמין
,כאילו שחסר לי מה לעשות .הפילו עליי את הדבר הזה
אני צריך למצוא כל סמרטוט .שקבור כאן ולשרוף אותו
.המסיבה נגמרה, אוסקר
.סוגרים אותנו .שולחים את כולם אושוויץ
?מתי .אני לא יודע-
ברגע שאצליח להסדיר .את המשלוחים
.תוך 30, 40 יום, אולי .יהיה כיף
הילדה באדום מסמלת ,בעיניי את השואה
,את כל הרוע המפלצתי
שאיש לא נקף אצבע .כדי למנוע כשעוד יכלו
אני זוכר קושי רגשי גדול .בעריכת הסצנה
,מייקל קאהן עורך סרטים .סטיבן הגיע בערב לחדר העריכה
,התחלתי להריץ את הסצנה
.הוא העיף מבט. "חכה, מייק ."אני לא עומד בזה
.הוא אמר: "אני לא עומד בזה .זה קשה מדי", והלך
אני רק זוכר שחזרתי .והתפרקתי לרסיסים
קייט הרבתה ,להתלוות אליי לצילומים
ופעמים רבות מאוד .בכינו ביחד
היא החזיקה אותי שלא אתפרק .במשך ההפקה כולה
,היינו בקרקוב ארבעה חודשים .זה זמן רב
זה הסרט שהכביד עליי רגשית .יותר מכולם
,"הסרט לא עוסק ב"שואה .המילה הגדולה הזאת
זו הצצה מסוימת אחת ,אל העבר
הנה במאי ששייך למיינסטרים שבנה סרט
,אנט אינסדורף היסטוריונית קולנוע ,שיגיע לקהלים גדולים
בהם אנשים שלא שמעו .אפילו את המילה אושוויץ
כשהשלמנו כשלושה ,רבעים מהצילומים
סטיבן חשב על רעיון .לסיום הסרט
הוא רצה .להטיס אותנו לירושלים
צילמנו סצנה .על קברו של שינדלר
רציתי שהסרט יכלול עדות .לכך שהדבר הזה קרה באמת
.זה מעשה אמיץ
.אלה אנשים אמיתיים
- היהודים של שינדלר היום -
- אוסקר שינדלר -
- יאנק דרזנר -
- דאנקה דרזנר -
זה היה רגע מכונן .בחייו של סטיבן
מרדכי וולקמן הוא הכיר בכך שלא יוכל .לגרוף רווחים מהסרט
הוא רצה להחזיר מעט ממה שקיבל
רישאר הורוביץ והקים את קרן השואה
שמממנת תיעוד סיפורים בעל פה
והנצחת ההיסטוריה באופן .שמאפשר לאנשים לא לשכוח
גברת יצחק שטרן קרן השואה היא ניסיון
לשמוע את ההד הקלוש ביותר .מהסיפורים שאבדו
הלן הירש ,הוא קשור אליה כמספר סיפורים
תכונה שטבועה .במטען הגנטי שלו
,עדויות של ניצולים- -הקלטות מטעם קרן השואה
.יש לו עדויות באלפים
.לא רק על השואה
.על רואנדה, על בוסניה
זה מדהים, המורשת שנוצרה "בעקבות "רשימת שינדלר
.ובאמצעות סטיבן
לזכרם של יותר- -משישה מיליון יהודים שנרצחו
"העבודה על "רשימת שינדלר עזרה לי להתפייס
,עם הסיבות... היהירות ,כל הסיבות המזהירות
.שבגללן הסתרתי את יהדותי
.נעשיתי גאה להיות יהודי
'ב-1993 זכה 'רשימת שינדלר" בפרס הסרט הטוב ביותר באוסקר
- פארק היורה", 1993" -
קורה לעתים בתולדות הקולנוע
שהתנגשות של אירועים .מחוללת חדשנות ויוצרת משהו חדש
"הפקת "פארק היורה .היא אחד מאותם רגעים
.תוריד אותו שם
זו הייתה תחילתו של העידן הדיגיטלי
שבו התאפשר ליצור .דמות מרכזית באופן דיגיטלי
.זו הייתה טריטוריה לא נודעת
וכך אמר סטיבן: "אני רוצה דינוזאורים בגובה 10 מטרים
איסלה נובלר, 200 קילומטרים ממערב לקוסטה ריקה ,ששחקנים יכולים לתקשר איתם"
,קתלין קנדי מפיקה ."ואני רוצה שהם יוכלו לרוץ"
היו אמורים להיות לפחות שישים צילומים בזווית רחבה
עם דינוזאורים שייראו ,מכף רגל ועד ראש
ולא מספיק לתפעל אותם .באופן מכני
.הם צריכים לדעת לרוץ ,הם יצטרכו לתת הופעה
,להסתובב, לפנות .הם צריכים להיות אמיתיים
טוב, הלכתי לדבר עם מומחים ,בתחום התותבות, הפרקים
,למצוא לזה פתרון :ומובן שכולם אמרו
,כן, אפשר לייצר כאלה" ."אבל הם לא ירוצו
חזרתי לסטיבן ואמרתי .שהם לא ירוצו
."הוא ענה: "טוב, הם חייבים
.צוות הסבלים, קדימה .זוזו-
,בזמן שהפרשה הזאת מתגלגלת ,תוך כדי כך
:דניס מיורן התקשר ואמר
,אני עובד על משהו במחשב"
אני חושב שזה יכול להיות יוצא" ."דופן
,טסנו לאיי-אל-אם
,פרנק מרשל מפיק הצטופפנו במשרד קטן ,שהיה בו מחשב
:ודניס אמר
,אינדסטריאל לייט אנד מג'יק סן פרנסיסקו, קליפורניה .שימו לב", ולחץ על כפתור"
.ונגלה לנו דינוזאור רץ
,דניס מיורן אפקטים חזותיים ,הכול ממוחשב. בלי דגמים .בלי מצלמות, בלי כלום
כשהסתכלנו ודבר כזה .עוד לא ראינו
זה היה מאותם רגעים ."של הבנה פתאומית: "אלוהים
.בחיי .אלוהים, הגענו-
.זה העתיד
.לא האמנתי למראה עיניי
.לא האמנתי
.הם היו לגמרי בחיים .הם היו אמיתיים
.מרוב התלהבות קפצנו ונעמדנו
כי אף פעם לא ראינו .משהו דומה לזה
,דוד קופ, תסריטאי "פארק היורה" אני לא מגזים כשאני אומר
שההתבוננות בריצת המבחן הזו
שוות ערך לרגע .שבו הקול התחבר לסרט
.זה כלי חדש שיהפוך עולמות .פשוט ידעת
.זה היה זה לגמרי דבר ניסיוני
,לורה דרן שחקנית ,זה היה התפרעות של הדמיון
,ראינו את המוח שלהם פועל ,תוך כדי צילום
,ואיך מתאימים את השוט .ואיך סטיבן הסתובב מסוחרר
נשבית בחלום .שהוא טווה ובקסם
בסצנה הראשונה ,שרואים בה דינוזאור
הוא מעמיד מצלמה .עליי ואומר: "טוב, ג'ף
,ג'ף גולדבלום שחקן .תסתכל על הדבר הזה. יפה" .תסתכל עליו
."כן, תמשיכו, תמשיכו לצלם"
?זה אמיתי ?זה איזה תרגיל
,ועכשיו, משום מה" .אתה מתחיל לצחוק
.תמשיך לצחוק עוד קצת" .עוד קצת. די
,עכשיו אתה שוב המום" .ואתה נעשה שקט מאוד
.בסדר. מספיק" .השגתי את מה שרציתי
.בואו נתקדם". ככה"
הוא יודע .מה הוא צריך בדיוק
.נשק, פרצופים, נשק, פרצופים
.ועכשיו ימינה לבוב
פארק היורה" הוא סיפור" .שיש בצדו לקח ואזהרה
אנחנו עומדים על כתפי ענקים
כדי ליצור את הדבר ,הגדול הבא
אבל לא מקבלים על עצמנו .שום אחריות על יצירנו
אבל זה סיפור .מדע בדיוני ישן וחבוט
זה מה שהעלה .את גודזילה ממעמקים
אם תתעסק באנרגיה אטומית .תקבל גודזילה
פארק היורה" מעלה" ,נושאים אפלים רבים
זו תיבת פנדורה .שעלולה להיפתח
טירנוזאורוס רקס בדיעבד, לא רק ההנדסה ,הגנטית טמונה בה
,ריק קרטר מעצב הפקה גם המהפכה הדיגיטלית .שרובצת לפתחנו
היא פתחה בפנינו ,עולם חדש של סיפורים
כי אתה יכול לעשות ,כל מה שעולה בדעתך
,משוחרר ממגבלות הפלסטיק
המתכת, כוח משיכה .או... כל דבר
,אם אתה יכול לדמיין את זה .זה ניתן לביצוע
,זה היה סופה של תקופה .ללא כל ספק
.ותחילתה של תקופה חדשה
- דוח מיוחד", 2002" -
- מלחמת העולמות", 2005" -
,"אינטליגנציה מלאכותית" - - 2001
סטיבן הוא מומחה
בשיבוץ אפקטים מיוחדים .שיש להם תכלית
,"גשר המרגלים" 2015 ,הם שם כדי לקדם את הסיפור
,ולעשות את הדרך זרה ומוזרה ,כזאת שלא ראית אף פעם
,זו יכולה להיות חללית .זה יכול להיות דינוזאור
זו יכולה להיות .נחיתה של חייזר
זה יכול להיות מעיל אדום
,"רשימת שינדלר" 1993 שמישהו לובש .בסרט שצולם בשחור לבן
זה חלק מהנוף הרגשי .של הסיפור שהוא מספר
,"העי"ג" 2016 לא ראיתי בסרטיו של ספילברג רגע אחד
שבו הרגשת שהטכנולוגיה ,מאפילה על הסיפור
.וזה קשה מאוד להשגה
הרגעים האלה שצריכים להיראות ,ספונטניים ואמיתיים על מסך
ואילו סביבם מתרוצצים ,מאתיים איש
חציים ייווצרו בעוד שישה חודשים
וחציים נוצרו .שישה חודשים קודם
,"כשהוא עשה את "פארק היורה .לא היה שום ביטחון שזה יצליח
זה בקלות היה יכול ,להיות אסון
אבל היה שם היחס הנכון .בין התרגשות לפחד
,סרט צריך להפחיד קצת .אחרת לא הזזת כלום
"רשימת שינדלר" שאנחנו רואים עכשיו
היה בתחילה סרט של שלוש שעות .בשחור לבן על השואה
במסדרונות של יוניברסל .חשבו שזה טירוף
?מי אישר את הסרט הזה
זה סיכון גדול לא פחות
מדינוזאורים שנוצרו .בגרפיקה ממוחשבת. גדול יותר
אתה אומר: אני מוכן לסכן את אמינותי כבמאי סרטי פנטזיה
ולהמר על דינוזאורים ,שנוצרו בגרפיקה ממוחשבת
ואני אסכן ,את כל אמינותי כאמן
,ואעשה את זה תוך 12 חודשים .תחזיקו לי אצבעות
היום הם נראים ,מובנים מאליהם
אבל לא היה .שום ביטחון שיצליחו
זו בטח הייתה .תקופה מפחידה
כי באמת הימרת .על כל הקופה, ברגע ההוא
,יצא שזה הסתדר מצוין
,והעניק לו, למרבה המוזרות שנים של הצלחה מדהימה
.שאף במאי לא ידע כמותה
זה יצירת המופת ,הטכנולוגית הנהדרת שלי
.השפיל-בורג 2000
"פינקי והמוח" .לא חסכתי בהוצאות
,חברך למשחק, פינקי
הוא למעשה שיבוט קיברנטי מתקדם ביותר
של דמות הוליוודית .שהיא ממש מעצמה
ואם ההישגים בקופות ,אומרים משהו
הוא עשוי להיהפך .לשליט העולם
,בריאן דה פלמה במאי סטיבן הוא במאי הקולנוע .המוכר בעולם, ללא השוואה
-"עולמו של ויין"-
.תקשיב ?מה-
,אם היית ספילברג - - גם אתה היית מחייך
פריים טיים גליק סטיבן, עשית סרטים .רבים כל כך
?מתי תעשה סרט ממש גדול
?למה אתה מתכוון
.משהו שהקהל יתחבר אליו .משהו שהקהל יתחבר אליו-
!מר ספילברג, מר ספילברג
האיש הוא כוח שאין לטעות בו .בתעשיית הקולנוע
,לנהל חברה, להיות מנהל הפקה .מפיק וגם במאי
,אם אתה במאי לא תשיג מפיק טוב יותר
,רוברט זמקיס במאי .מאחד מגדולי הבמאים בעולם
הוא מטפח כישרונות .צעירים ומבטיחים
הוא יכול להציג .רשימה מרשימה מאוד
,רון מאייר אן-בי-סי יוניברסל הוא גם דמות רבת משקל .בעסקי הטלוויזיה
,לורי מקדונלד מפיקה הוא הקים מסעדה
."בשם "דייב! צוללת הכריכים
,האיש עושה 27 דברים בבת אחת .לגמרי מבלי משים
,קייט בלנשט שחקנית ?כמה כובעים הוא חובש, האיש הזה .זה בלתי אפשרי
:הוא אמר לי פעם ,כשאני בא לארוחת הגשה עצמית"
אני אוהב לערום יותר מדי אוכל" ."על הצלחת שלי
הוא יהיה עסוק ,בהפקת סרט
ותוך כדי כך יטפל בהכנות ,להפקה של סרט אחר
.ויערוך סרט שלישי
,הולי האנטר שחקנית .הוא עובד על ערוצים רבים
:אני, יש לי רשימת מטלות ,"להחליף נורה"
.וזה לוקח לי שבוע .הוא מספיק הרבה
השחקנים שלושה מהעשירים והמקושרים מילדי פלא של הוליווד
"חדשות הלילה" עם טום ברוקה, 1994 ,חברו היום והקימו אולפן קולנוע
האולפן העצמאי הרציני הראשון בהוליווד
.שהוקם זה חצי מאה, כמעט
,דרימוורקס, קליפורניה - - אנחנו באים
אני באמת חושב .שסטיבן לא מפחד משום דבר
הוא תמיד מוכן לקום .ולעשות משהו חדש
אף אחד לא מסוגל לעכל מידע
ולהיות במקומות רבים כל כך .ללא כל מאמץ
.זה שיגע אותי
אם הגיע תסריט
,ג'פרי קצנברג ממייסדי דרימוורקס ,שחיכינו לו
,לא משנה מה עשיתי
אף פעם לא הספקתי .להגיע הביתה ולקרוא אותו לפניו
,כדי להיות מוכשר במידה כזאת ,מצליח כל כך
,באופן כמעט מיתולוגי .שומט לסת
,דסטין הופמן שחקן רואים בני אדם רבים שמטמיעים את ההצלחה באישיותם
.ומשדרים חשיבות .בדיוק ההפך מסטיבן
סטיבן הוא כמו הבחור שעובד .בשביל סטיבן ספילברג
יום מבורך בשבילי הוא יום .שבו אני בחברת המשפחה שלי
.אני עוצם עיניים
,הם שוחים בבריכה .ואני פשוט מקשיב לקולות שלהם
.עוד פעם. נהדר, תיאו
.זה היה הכי מוצלח
לא ידעתי .שתהיה לי משפחה גדולה
.זה קרה לי בהפתעה
גם קייט לא חשבה .שתהיה לה משפחה גדולה
האבולוציה הטבעית בחיינו .היא מתנה
,ג'סיקה היא הבכורה שלי ,אחריה בא מקס, אחריו תיאו
,ואז סשה, וסוייר .ומיכאלה, ובדסטרי
.קייט היא כוח בחיי
יש בה יושר ,ומודעות לעולם
ואני חושב שהאותנטיות של הסרטים שהתחלתי לעשות
,אחרי שנהיינו זוג
קשורה בוודאי לכך שהכנסתי לחיי אמת
שדחקה החוצה .את העמדות הפנים
תיאו ספילברג ב"רשימת שינדלר", 1993 .תפנה אליו את המצלמה .תתחיל לצלם
.עכשיו. תעשה את זה. תסמן
דחיתי הצעות רבות מאוד לסרטי המשך
שעשר שנים קודם .הייתי רץ לביים אותם
אבל זו לא המורשת .שאני רוצה להשאיר לילדים שלי
- ביוני 1944 6 -
,גזרת דוג גרין - - חוף אומהה
,"להציל את טוראי ריאן" - - 1998
סטיבן רצה שהסרט "להציל את טוראי ריאן"
,יהיה סרט מלחמה מסוג אחר .מוחשי ואישי יותר
כשהתחלנו לא ידענו .שחוף אומהה יהיה מה שהוא
.הוא לא תיאר לנו כלום
,הוא עבד עם הבלבול הבהלה והפחד שלנו
,והנציח את רגע ההלם .ההפתעה או האטימות שלנו
,טום הנקס שחקן יש הבדל בין לעמוד :לפני הצילומים ולהגיד
?היי, אתה מוכן לזה" .נעים מאוד להכיר
.הנה, מתחילים" ?אתה יודע לשחות
,כדאי מאוד שתדע" .כי זה סרט של סטיבן ספילברג
."כדאי מאוד שתדע"
,עמדנו ודיברנו ככה ,ואז זה התחיל
וכל העוצמות של עשיית סרט .התחילו להשתולל
!לצד ההוא
עשיתי כל מאמץ לקרב את הצופים לחוויה
.בכל האמצעים שהכרתי
כך שהצופים לא ירגישו .לרגע אחד שהם מוגנים
,כשאתה מצמצם את המרחק הזה ,אם הצלחת לצמצם את המרחק
הקהל מזדהה .לחלוטין עם הדמויות
בסרט "להציל "את טוראי ראיין
הבין ספילברג את אפשרויות .הביטוי הגלומות בצליל
אתה שומע ,את שריקת הכדורים
אתה שומע אותם חודרים לבשר .ומחריבים את הגוף
,הרגשת שאוזנייך מצלצלות ,חווית את הכאוס
,דיוויד אדלשטיין מבקר קולנוע .את אובדן הכיוון
,העומס החושי והרגשי בסצנה
,הקרביים המתהפכים ,לא רק כדימוי
אין להם אח ורע .בסרטים שקדמו לו
החלטתי לצלם את חוף אומהה .ברצף מתמשך אחד
.בלי לדעת מה יבוא אחריו
כל הצלמים קיבלו הוראה
להחליט ברגע ההתרחשות ,מה יצלמו
.כמו שהיה עושה צלם מתעד
ובמשך 27 ימים כבשנו את החוף בצילומינו
.מטר אחרי מטר
!אמא! אמא
להציל את טוראי ריאן" חושף" אמיתות מהפכות קרביים
,על מלחמות ,שאנשים לא יקראו עליהן בספרים
.לא יראו בסרטים תיעודיים
,זה ספילברג, בשיא כוחו
,ג'נט מסלין מבקרת קולנוע .עושה מה שרק הוא יכול לעשות
כשדיברנו בראשונה על הסרט
הוא אמר שהוא מחכה בקוצר רוח
לצילום עמדת המקלען .במתקן המכ"ם
הוא כבר מיפה ,את הדבר הזה בעיני רוחו
:וכשהגענו למקום צצה בעיה .השמש הייתה במקום הלא נכון
סטיבן חשב ,שהסט הוקם בכיוון הזה
.אבל הקימו אותו בכיוון אחר
נבצר ממנו לצלם, כי השמש ,לא נתנה לו את האור הרצוי לו
.והוא כעס אולי על עצמו
ואולי על מי שלא עדכן אותו .בכיוון המצפן
הוא יצא להליכה וכשהוא חזר
.הוא אמר: "בסדר ."אני יודע איך נצלם
זה צולם מנקודת ראייה אחרת .מזו של כל מתקפה שצילמנו
,אם אתה לא סטיבן
אם אין מאחוריך חיים שלמים ...של דיבור בשפה הקולנועית
.זה היה יום אחר
אבל מפני שהעין שלו מחוברת למוח
ולכל סרט שראה אי פעם ,ולכל סרט שעשה
הוא פשוט הלך ואמר: "אנחנו נעשה .את זה ככה וזהו". מדהים
להציל את טוראי ריאן" הוקדש" ,ללוחמים במלחמה ההיא
ואני חושבת שזו מחווה לאבי
שהיה טייס .במלחמת העולם השנייה
,הוא לא נלחם באירופה .הוא היה בהודו ובבורמה
כשהייתי ילד שמעתי מאבא שלי
סיפורים על מלחמת .העולם השנייה בלי סוף
,חבריו לקרב באו אלינו הביתה ,הקשבתי לסיפורי המלחמה שלהם
כך שמלחמת העולם השנייה והדור שנלחם בה
נעשו בשבילי משהו .שהצטערתי שלא לקחתי בו חלק
הקשר של סטיבן .עם אביו הוא מורכב
אבל הוא התחיל לשקם את הקשר
ולהבין שלא תמיד הבין .הכול נכון
זמן רב זה היה ,מורכב מאוד בשבילי
אבל לפחות הייתה לי העשייה האמנותית
.שיכולתי לעבד אותו דרכה .היה לי את זה, לפחות
אם הסרטים ...עזרו לי במשהו
לא הלכתי לטיפול .כי הסרטים הם הטיפול שלי
אינדיאנה ג'ונס" - - ומסע הצלב האחרון", 1989
?ג'וניור .כן, אדוני-
והעיסוק הבלתי פוסק
הוא כמובן עדות לחבילה הרגשית ,הגדולה שאני סוחב איתי
,ושרציתי לפרוק מעליי .וכך עשיתי
זוכר מתי בפעם האחרונה ?ישבנו לשתות בשקט
.אני עוד שתיתי מילקשייק
?כן? על מה דיברנו .לא דיברנו-
.אף פעם לא דיברנו
האב הנעדר טורד את מנוחתו ,של סטיבן כל חייו
הוא מצא לזה ביטוי .בכל מיני דרכים בסרטים
.זה מרכז חייו
אף על פי שאהבתי ,את הסרטים
הבחנתי שהיעדרותו האב .תופסת מקום משמעותי
במשך תקופה ארוכה מאוד .סטיבן כעס עליי מאוד
.הנה הוא
,"מלחמת העולמות" - - 2005
?אני יכול לקבל חיבוק
,זה פגע בי .אבל סבלתי בשקט
?לחיצת יד מבלבלת ?בעיטה בשיניים
.לא דיברתי על זה עם סטיבן .בלעתי את זה, וכאבתי
.חשבתי שאיבדתי אותך, ילד
.גם אני אותך, אדוני
אבא ואני התגברנו ,על המרחק בינינו
והיום אנחנו קרובים .יותר מאי פעם
כאשר הוא עשה את "להציל :את טוראי ריאן" הוא אמר
,"עשיתי את זה בשביל אבא שלי" .וזה היה נפלא
.זה חימם לי את הלב
יש לסטיבן חזון .על מה שסרטים יכולים להיות
,הוא קולנוען אמריקאי
,לורנס קסדן במאי ולא מדובר בפטריוטיות .תמימה ונלהבת
,"אמיסטאד"- -1997
הוא נמשך לנושאים שהם חלק ,בלתי נפרד מהאופי האמריקאי
,"לינקולן" 2012 מהחברה האמריקנית .ומהתפתחותה
,בני אדם נאבקים על חירותם .בדרך זו או אחרת, בסרטיו
.שחררו אותנו
,אנט אינסדורף היסטוריונית קולנוע הוא לא מתייחס לחירות .כאל דבר מובן מאליו
.חירות ושוויון, ככתוב בחוקה
,יאנוש קמינסקי צלם .וזכויות הפרט
.הוא התפתח עם סרטיו
"אמיסטד", "לינקולן" ,"ו"גשר המרגלים
.כולם עוסקים בשלטון החוק
כולם עוסקים בזכויותיהם של אלו ,שהובאו לכאן נגד רצונם
או באו הנה להיות חיילים .בצבא ההתנגדות ונתפסו
,"גשר של מרגלים" 2015 החוק נותן תשובה .לכל אחד ואחד מהם
היינו אמורים להראות .שהוא זכה להגנה ראויה, וכך עשינו
למה אתה מצטט לי ?את החוקה המחורבנת
טום, אם תסתכל לי ישר בעיניים ותגיד לי
,שאין עילה לערעור .אני אשחרר אותו מיד
.זה לא מה שאמרתי .הבנת מה אמרתי
טום אומר שיש לדברים .האלה מחיר, ג'ים. -בדיוק
זה יעלה למשפחה שלך .וגם לחברה שלך
,אני מאמין במדינה הזו .תמיד האמנתי בה
.זה נוכח בכל עבודותיי
,הרצון לספר סיפורים אמריקאיים
לספר סיפורים ,על אנשי עקרונות ומוסר
שפועלים בניגוד לעצות ,ולשיקול הדעת
ופשוט ממשיכים לעשות ,את הדבר הנכון
אני בטוח שזה נשמע ...כאילו אני
,אידיאליסט או איזה פטריוט ,אבל אני באמת פטריוט
.ואני גם קצת אידיאליסט
,"לינקולן" 2012 נניח שכל מה שעשינו הוא להראות לעולם
?שדמוקרטיה זה לא כאוס
,שכוח אדיר, סמוי .טמון באחדות העם
נניח שהוכחנו שבני אדם יכולים לשאת סבל נורא
?ולהישאר מלוכדים
אולי הצלנו בזה ,את המושג דמוקרטיה
כדי שנוכל לשאוף ?להגיע אליו
?ולהיעשות ראויים לו, לבסוף
המכשול הראשון שהייתי צריך להתגבר עליו
הוא המיאון לגשת ,בכלל ללינקולן
מפני שהוא דמות .אדירה כל כך
בתקופת נשיאותו התחולל המשבר ,הגדול ביותר שהארץ הזו ידעה
,דניאל דיי לואיס שחקן אין ספק שהוא קיבל החלטות .שרבים מאוד התקשו לבלוע
.מובטח לנו הפסד גמור
אין לנו צורך .בשום ביטול עבדות
...התיקון עצמו !אל תיגעו בחוקה-
נציגי משרד המשפטים ?...יגיעו היום, או
אתה מחסל .מדינה אחר מדינה
אני לא יכול !לשמוע את זה יותר
לא אשיג שום דבר בעל משמעות או ערך לאדם
לפני שנתרפא מהעבדות ונשים ,סוף למלחמה הממאירה הזאת
בין שאתם ובין שאחרים ,מבינים את זה
!אני יודע שאני צריך את זה !התיקון הוא התרופה
,סאלי פילד שחקנית סטיבן עבד זמן רב כדי למצוא .את הסיפור שצריך לספר
סטיבן נדרש לאומץ כדי לעשות סרט על אברהם לינקולן
שבו הוא מציג את לינקולן מחליף דעות על חוק חשוב
.עם נציגי בית הנבחרים
הוא האמין שאם יספר סיפור ,על הדמוקרטיה
,על הלכלוך המתלווה אליה ,על הפוליטיקה
האנשים החלוקים ,בדעותיהם על הנושא
,דוריס קירנס גודווין סופרת אנשים שנחשבו אז דמוקרטים ,נחשבים היום לרפובליקאים
הרפובליקאים של היום ,הם הדמוקרטים של אז
.זה מבלבל מאוד .קשה להבין מיד מה הסיפור
אבל הוא חשב שאם האמריקאים יוכלו להרגיש את האיש
,ולהרגיש את מה שהוא עושה
הם יבינו מהי .דמוקרטיה מתפקדת
הונחה על שולחננו בקשה להביא להצבעה
.הצעת החוק לתיקון ה-13
?מישהו תומך בבקשה .אני תומך-
.כך הוצא וכך יבוצע
,בסופו של דבר הניצחון של לינקולן
,טוני קושנר "תסריטאי, "לינקולן .הוא לא מה שהודגש בסרט
מה שהודגש בסרט הוא .ניצחון הדמוקרטיה
התפקיד שהוקצה לי ,הוא הנפת הדגל
וכשהדגל יונף יהיה על העם .להחזיק אותו מונף
.זה הנאום שלי
,"אינטליגנציה מלאכותית" - - 2001
- דוח מיוחד", 2002" -
,"מלחמת העולמות" 2005 ממפנה האלף ואילך חל שינוי ,בקריירה של ספילברג
,תהיה הסיבה אשר תהיה ,אישית, פוליטית או היסטורית
היא דחפה אותו לכיוון .הרפתקני ואפל יותר
ואני דוחה את הטענה ,שהשקפת עולמו נעשתה פסימית
או שהוא השתנה פתאום .והוא מפקפק באנושות
,טוד מקארתי מבקר קולנוע .כך או כך, חל שינוי
הוא מוכן להגיע למקומות
שהוא לא היה מגיע אליהם .בסרטיו הקודמים
,"דוח מיוחד"- - 2002
.בסדר, הווארד מארקס ?איפה אתה
,טום קרוז שחקן ,זה סיפור מסובך ."דוח מיוחד"
.סיפור אפל מאוד, בעצם
.דמוקרטיה, חופש הבחירה, שחיתות
הטון האפל, העתידני, הדיסטופי
דיבר אליי מאוד .באותה תקופה
טנסי ויליאמס אמר שאמנים
ממלאים את תפקיד הכנרית .במכרה הפחם
:סטיבן התברך בכישרון ייחודי
להרגיש מה קורה ,בעולם הסובב אותו
.ומה צריך להיאמר ברגע הזה
אני חושב שהוא קולנוען .שמחובר מאוד להווה
בסמכות מחלק הפשע ,במחוז קולומביה
אני עוצר אותך באשמת כוונה ...לרצוח את שרה מרקס
הסרט מנבא את האווירה .שתשרור אחרי אסון התאומים
,ג'יי הוברמן מבקר קולנוע ,מעצר לפני ביצוע הפשע .מעצר מנע וכן הלאה
,"מלחמת העולמות"- - 2005
אבל הסרט שבא להגיד משהו על אסון התאומים
."הוא "מלחמת העולמות
הוא התחיל בשאלה מה היה קורה .במקרה של פלישה לארצנו
כל מה שחשבנו שחושף .אותנו לפלישה היה שגוי
יש רצף צילומי שבו הדמות ,שמגלם קרוז רצה ברחובות
ויש קרן שהופכת ,אנשים לאבק
ומעט מהאבק הזה .דבק בשיער שלו
,הוא מגיע הביתה ,מסתכל על עצמו וחוטף שוק
כי הוא מבין שהאבק בשיערו .הוא שרידי אדם
סטיבן טיפל בזה .בעדינות רבה
אסון התאומים חקוק ,עמוק בנפש הלאומית
שלא צריך לעשות הרבה כדי לעורר
,דיוויד קופ, תסריטאי "מלחמת העולמות" ,את ההלם שחשנו כולנו
את חוסר האונים שהרגשנו .לאחר התקיפה
,"מינכן"- -2005
!תברחו
,אני, ג'ים מקיי מדבר בשידור חי
ממטה השידור של איי-בי-סי
,בשולי הכפר האולימפי במינכן .מערב גרמניה
השקט הופר באולימפיאדה ,השלווה לפנות בוקר
.בסביבות השעה חמש
,איש לא ציפה מסטיבן ספילברג ,האמן היהודי הכי מוכר בעולם
להביע דעה על הנעשה ,במזרח התיכון
,כי זה כזה שדה מוקשים
וסטיבן הוא לא ,רודף סנסציוניות
,טוני קושנר "תסריטאי, "מינכן אין לו רצון .להבעיר מחלוקות
.זהו בניין מספר 31
ברגע זה שמונה או תשעה בני אדם מבועתים
...מוחזקים שבויים
הרגשתי שאני לא יכול ,להיות חד צדדי
ידעתי שהסרט יעורר מחלוקת .מהרגע שקיבלנו אור ירוק
זה סיפורה של חבורת סוכני מוסד
שנאספו כדי לנקום את מותם של הספורטאים הישראלים
.באולימפיאדת מינכן
תפקידם היה לתפוס ,את האנשים ברשימה
,אריק באנה שחקן שידוע שהם חלק .מקבוצת טרור
,תפקידם הוא לרצוח אותם .אחד אחד
הסרט הזה מנסה .להשפיע ולעורר דיון
?האם נקמה היא התשובה ?היא באמת פותרת משהו
,דניאל קרייג שחקן אם תמשיכו את מעגל ,האלימות ושפיכות הדם
,אז זה מה שיהיה .לא יהיה דבר אחר
סטיבן רצה מאוד ,לספר סיפור אנושי
,שגיבוריו הם אנושיים .ולא גיבורי על
,ההיסוסים, הטעויות שלהם .הם מה שקורה במציאות
החיים הם לא סרט .ג'יימס בונד
?אתה ואאל זועייתר .הוא כבר אמר שזה הוא-
.הוא כבר אמר שכן
?מה עושים
?מה אני עושה
?אתה יודע למה באנו
בסרט "מינכן", ספילברג מנסה
לחיות בשלום ,עם המלחמה נגד הטרור
והוא לא יודע .מה עמדתו ביחס לזה
,הוא בעדה .אבל הוא גם לא שלם איתה
וזו דוגמה למחשבה .שמושקעת ביצירתו
הוא המקבילה ההוליוודית .לאינטלקטואל המביע את דעתו
אני זוכר את צילומי .סצנת הפצצה בתא הטלפון
תנועת אחת של המצלמה
צריכה לתת לך את הגיאוגרפיה .של האזור כולו
נדרשו לנו שלושה ימים .לצלם את הסצנה
.יש כמה וכמה נקודות ראות
יש את נקודת המבט .של האנשים בתוך המכונית
.עכשיו מחכים לאור האדום
יש את נקודת המבט של האיש בתא הטלפון
.שעומד לחייג מספר
יש את נקודת המבט .של אבנר
.זה משולש צילומי
גיאוגרפיה היא אחד הדברים ,שהכי חשובים לי
כדי לא לבלבל את הצופה .שמנסה להבין מה אתה מספר
הקהל צריך לראות .ברור יותר משאתה רואה
?משאית חוסמת את האות .לא-
?השלט עוד פועל
אני יכול ליצור מתח אם הצופה יודע .איפה נמצא כל שחקן
,הוא יודע מה מוטל על הכף ,הם יודעים שיש שעון מתקתק
שהאמא והבת נכנסות למכונית וחוזרות שוב הביתה
מפני שהיא שכחה .את המשקפיים
המתח ברצף הזה נבנה על כך
שהצופה יודע .איפה נמצאים כולם בכל רגע
.הלו, הלו
.הלו
.עצור
.עצור. בטל משימה
אתה נתון בידיו של מישהו
שדואג שכל הזמן תראה ,את מה שדרוש לראות כדי להבין
,באמת העלילה, מה קורה
ואתה רואה גם הרבה דברים
שעוזרים לך להבין .הבנה עמוקה יותר
המתקן הזה שמתקתק ...את העלילה בראש שלו הוא דבר
.כמעט חסר תקדים
?מחמוד המשארי ?כן-
דיברנו הרבה על הפוליטיקה .הנלווית לעשיית סרט כזה
איך עושים סרט שנותן אפשרות ,להבין למה האנשים האלה
,שרצחו את הספורטאים .עשו את מה שעשו
,לא לסלוח על זה, בשום פנים .אבל לנסות להבין
אתם הורגים יהודים
והעולם מרחם עליהם .וחושב שאתם חיות. -כן
אבל העולם גם יבין .איך הם עשו מאיתנו חיות
הם יתחילו לשאול שאלות .על תנאי החיים בכלוב שלנו
הסרט נתפס כפגום בגלל המשוואה .המוסרית שהוא מעמיד
וזה, בעצם, המעשה .הכי אמיץ בסרט
הוא מחפש אנושיות .משני עברי הסכסוך הזה
עמימות היא לא דבר שמקשרים ,עם הסרטים של ספילברג
ו"מינכן" הוא הסרט שבו הוא לא עצר באדום
ואמר את הדברים .בבוטות ובישירות
?מה השגנו, בכלל
כל אדם שאנו הורגים .מוחלף בגרוע ממנו
?למה לגזור ציפורניים .הרי הן צומחות שוב
אנחנו הורגים כדי להחליף את הנהגת הטרור
.או את ההנהגה הפלסטינית
.אתה תגיד לי מה עשינו
הרגת אותם למען מדינה .שבחרת לנטוש
הסרט לא נגמר בשמחה .על מותו של האויב
,אנט אינסדורף היסטוריונית קולנוע ,הוא שקט להדהים
ורק בצפייה השנייה הבחנתי .במגדלי התאומים מתגלים בסוף
צילמנו את הסצנה הזאת .פעמים רבות
בלי להכניס לפריים ,את החלל הזה
ואז צילמנו טייק אחד ,וכללנו את החלל בפריים
בידיעה שהוא יוסיף .את המגדלים
סטיבן ידע שהוא עושה סרט ,שיעורר ויכוחים
הוא רק לא רצה .ללכת רחוק מדי
אבל אז בסוף הוא הבין ,שהוא כבר הרחיק לכת
אז למה שלא אגיד פשוט .את מה שיש לי להגיד
תשעה מ-11 המחבלים" "ברשימה חוסלו
בחירה לעשות כך כי רציתי שאנשים יגידו
,בהם עלי חסאן סלאמה ב-1979 מינכן" הוא ההקשר" ,שבתוכו מתקיימות בעיות ההווה
ובעצם מאיימות .על כל אחד מאיתנו
ההיסטוריה עצמה היא תזכורת
לאיזה שפל .דברים יכולים להגיע
ואם לא נפתור ,את הבעיות האלה, הן יצטברו
אין שטיח גדול מספיק
להחביא תחתיו .את הבעיות האלה
ובסופו של דבר .יקרה משהו
"כך שהסרט "מינכן ,הוא תפילה לשלום
,אבל שלום בדרך הקשה
שלום שתשיג על ידי כך שתגלה בעצמך
.עמדה מוסרית יותר
כל סרטיי מגיעים מהחלק שבי .שאני לא יודע לבטא במילים
,יש לי יכולות אינטואיטיביות ,זה בטוח
,אבל אני לא חוקר אותן .אני לא שואל שאלות
זה כמו לבדוק את השיניים .של סוס שקיבלת במתנה
,יש לי אמונות תפלות
אני פוחד שאם אתחיל .לשאול שאלות, זה ייעלם
אני לא חושב שיש למישהו ספק
שסטיבן מתמודד ביצירתו ,עם נושאים ספציפיים בחייו
מה שעושה אותו .קולנוען של האישי
?הבנת מה אמרנו לך, פרנק
.אביך ואני מתגרשים
,הוא מתבטא דרך התמונות ,דרך בחירה של סיפור
באופן שבו .הוא מטפל בדמות
,ליאונרדו דיקפריו שחקן כל דקות הרגש של סטיבן
מצאה לה ביטוי .בתיאור מסעו של הצעיר הזה
,אתה מתחבר מיד לילד הזה
,ולא משנה מה הוא עושה
אתה יודע שהוא מחפש ,איזושהי דרך חזרה
שהוא רוצה לתקן .את הבית השסוע הזה
?ניסית להתקשר אליה .לא-
למה שלא תתקשר ?אליה עכשיו
אבא, אולי תתקשר .אליה עכשיו? הנה
.אבא, תתקשר אליה .תתקשר אליה, בשבילי
.תתקשר
תגיד שיש לי שני כרטיסים ,במחלקה ראשונה
שתבוא לראות .את הבן שלה
אמא שלך התחתנה .עם החבר שלי, ג'ק ברנס
.יש להם בית בלונג איילנד
כמו שקורה הרבה ,בסרטים של ספילברג
היחסים המשמעותיים הם יחסים בין הורים לילדים
,או בין בני משפחה או בין חברי קהילה
שקשורים זה לזה .בקשרי חיבה, נאמנות ואחריות
,זה נושא משמעותי מאוד .והוא עולה שוב ושוב
בשלבים שונים בחייו
.ובסיפורים שונים
,"מפגשים מהסוג השלישי" - - 1977
!אבא, חכה
!אבא
,"אינטליגנציה מלאכותית"- -2001
משפחה היא מרכיב ,חשוב בחיי
ולכן רבים מהסיפורים שלי .עוסקים בפרידה ובאיחוד
- הצבע ארגמן", 1985" -
"אפילו "לינקולן .עוסק בפרידה ואיחוד
- לינקולן", 2012" -
- מלחמת העולמות", 2005" -
,"מפגשים מהסוג השלישי" - - 1977
!בארי
עשיתי הרבה סרטים ,על משפחה שמתפרקת
ואז על משפחה שמוצאת .מכנה משותף ומתאחדת
- מינכן", 2005" -
- אימפריית השמש", 1987" -
,יש תחושה שהכול גם הטבע, חורש מזימות
,"סוס מלחמה" 2011 ,וקורע אנשים או ישויות זה מזה
,"הוק" 1991 .ואז מחזיר אותם
.זה כמו רומן שייקספירי
יש ביצירותיו אמונה עמוקה
.שמה שאבד יוחזר איכשהו
ואני חושב שהוא מחפש את זה .כמעט בכל הסרטים שהוא עשה
.עכשיו לאט
הקשר בין אמי לאבי ,כיום הוא כזה
שכותב סיפור אגדה .היה מואשם בהגזמה
.אני מרגיש מבורך ,אחרי כל השנים האלה בנפרד
הוריי מבלים .זמן איכות זה עם זה
אם תסתכל על 18 השנים הראשונות בחיי סטיב
ובחייו היום, לא תדע
שחלק ענקי באמצע ,כולל גירושים, פרידה
,ננסי ספילברג אחות ,הרבה דמעות .וגם גבר אחר, אישה אחרת
אנחנו נראים כמשפחה ,מאושרת ללא הפסקה
איבדנו את הסלילים שלי הסרטים הביתיים
.שמספרים על אמצע החיים
ועכשיו היא שוב .מאוהבת בי
?נחמד, לא
.אה, לאה
יאנוש, עדיף לצלם ,את זה בשני שוטים
,"גשר המרגלים" ברוקלין, אוקטובר 2014 ,אם דאג עומד כאן .שלא תצטרך להתפרס יותר מדי
.זה לא שוט אחד
.לא, לא. לא שוט אחד
,אנחנו ניקח קצת אחורה .וככה דאג ייכנס לשוט קודם
?טוב, ומשם ממשיכים בתנועה .ממשיכים בתנועה-
כי כרגע אין כלום באמצע .מלבד החלון. -הבנתי
סטיבן אוהב להיות ,חלק מחבורה גדולה
ובחברת קולנוענים .שעושים סרט
.זה יופי של מועדון .זו משפחה גדולה ונהדרת
.טום, אקשן
זה מגדיר את העשייה הקולנועית של סטיבן
,במובנים רבים ושונים
,קתלין קנדי מפיקה כי סטיבן מרגיש נטוע לבטח .בסביבה שיש בה משפחה
הוא אוהב יחסים קרובים ,עם המעטים שבהם הוא בוטח
והוא יכול לפתוח ,בפניהם את חייו
ואז הוא ממאן .להניח להם לעזוב
.זהו זה, בדיוק
.זה נראה נהדר
,אנחנו עובדים בשביל סטיבן ,הוא הבוס
אבל הוא מעודד אנשים ,כישרוניים להשתמש בכישרון
,להשתמש בו באומץ ,לא לפחד מסיכונים
כי הוא רוצה שהאנשים .שעובדים איתו ימריצו אותו
.וזו תכונה מומלצת לקולנוען
הוא אוהב מאוד .שיתופי פעולה
הוא עובד עם אותם אנשים שוב ושוב
כי אנחנו כבר מדברים .בקצרנות זה עם זה
,דניס מיורן אפקטים חזותיים .הרי כולנו עובדים ביחד
הוא מבין איך אנשים ,יכולים לשרת אותו
ואיך לסנכרן את רצונם .עם רצונך
.היה יוצא ממנו גנרל מצוין
אפשר להגיד שיחידת הסרטה ,היא כמו כוחות מיוחדים
,דניאל דיי לואיס שחקן .כוח סרט, זה מה שיש לו
,הצוות שלו עובד מהר כל כך ,בחריצות כזאת
.ומשיג המון כל יום
,כולם על הרגליים .מוחאים כפיים
אתה תאבד אחיזה מהר מאוד
אם תגיע לסט .של סטיבן לא מוכן
.כולם צריכים לבוא מוכנים
.זה יוצר אנרגיה מדהימה
,קתלין קנדי - - מפיקה
אני עובד עם האנשים שלי
,ריק קרטר מעצב הפקה .לאורך עשרות שנים
אני לא יודע .מה הייתי עושה בלעדיהם
,אדם סומר עוזר במאי .ולהתחיל הקלטה
,ג'ואנה ג'ונסטון מעצבת תלבושות אין לי שפיות
,פרנק מרשל מפיק .אם המוכרות איננה
הצלחתי לאסוף משפחה .מדהימה עם השנים
,אני אוהב להיות חלק מהריהוט .כמו שאומרים
כמו שנאמר ,"ב"כנר על הגג
,מייקל קאהן עורך סרטים "...אחרי 37 שנים נעים לדעת" ?מכיר
מייקל קאהן ואני .אחים בדם
הוא התחיל איתי ,"ב"מפגשים מהסוג השלישי
ומלבד פעם אחת, הוא ערך .כל סרט שעשיתי מאז
,יאנוש קמינסקי צילם הכול ,"מלבד "רשימת שינדלר
,ג'ון ויליאמס מלחין אבל ג'ון ויליאמס הוא הוותיק .בשותפיי לעשייה
,אני נסמך על כך שג'וני ,יותר מכל אחד
ישכתב את הסרטים שלי באמצעות המוזיקה
וישדרג אותם לרמה .שלבד לא הייתי מגיע אליה
אם הייתי צריך לחזור וללהק מחדש
את הצוות היצירתי ,הסובב אותי
לא הייתי יכול לעבוד .בתדירות שאני עובד
.זה בלתי אפשרי
סטיבן צופה בסרטים .כל הזמן ושוב ושוב
,מתייחס לשוטים ,ממסגר רעיונות
.הוא עושה את זה כל הזמן
,"לורנס איש ערב" - - במאי: דיוויד לין, 1962
סרטים של קולנוענים גדולים
ממשיכים ליצור רגעים נהדרים ,שנותנים השראה
ולכן אחד הסרטים שאני ממשיך לראות כל שנה
."הוא "לורנס איש ערב
הצילום, הנופים הנרחבים
וציור דיוקנה .של דמות מורכבת כל כך
.זו עשייה קולנועית טהורה
!היי! היי! היי
?מי אתה
סטיבן תמיד רצה לעבוד
,בריאן דה פלמה במאי ,על בד ציור היסטורי כזה
הוא הצטרך לעשות סרטים רבים
עד שהגיע לרמה של עשייה .קולנועית אומנותית
לפני שנים רבות כתבה פולין קאל
סקירה נהדרת ."על "שוגרלנד אקספרס
אבל היא אמרה, "ייתכן ,שמה שרואים זה מה שיש
אולי אין שום דבר" ,"מעבר לזה
.והיא צדקה בהחלט
עוד לא גמרתי להתבגר .באמצעות הסרטים
.זה יבוא עם הזמן
תראה מה הוא הספיק לעשות .ב-50 שנים כמעט
.יש מגוון, בהחלט
יש כמה דברים שהוא עשה .שלא הצליחו
,אבל אין אף אחד כמוהו
אין אף אחד עם מסלול קולנועי .כמו שלו, בתולדות הקולנוע
הוא מדבר קולנוע .כאילו הייתה שפת אם
הוא רהוט בה כל כך
שהוא יכול לעשות דברים שאיש מלבדו לא מעז לעשות
.ומיד מזהים שהם שלו
הוא מבין עשייה קולנועית .כעשייה דינמית
אני מדבר על הקולנוע העלילתי המסורתי
.של הקולנוע האמריקאי
סטיבן התברך ביכולת ,לעשות קולנוע מסחרי
.וגם ביכולת אמנותית
לכן אני משווה אותו ,תמיד לג'ורג' גרשווין
מפני שגרשווין יכול לכתוב ,למופע בברודווי
וגם להלחין .את קונצ'רטו באף
,הוא יכול לעשות גם וגם .ורק מעטים מאוד מסוגלים לזה
סטיבן יכול לעשות .את שניהם
זה כישרון שצריך .להיוולד איתו
אתה חושב על הילד ,במדבר אריזונה, צופה בסרטים
,צופה בטלוויזיה בלי סוף
ויום אחד הוא מתגנב לאולפן .ומראה מה ייעודו
.זה סיפור הוליוודי נהדר
הוא מצא דרך לקחת ,את נקודת מבטו על העולם
,את משאלת הלב שלו ,את האופטימיות שלו
וגם הבנה בלתי נתפסת ,של מהו מתח
,ג'יי ג'יי אברהמס במאי ולהזרים את כל זה .לתוך כל סיפור שהוא מספר
.זה לגמרי הוא
יש בסטיבן חלק שרוצה לראות .טוב באפלה השחורה משחור
או שהוא רוצה .פשוט לשחק
יש אנשים יגידו ,הוא לא חד מספיק
,סאלי פילד שחקנית .הוא לא מריר מספיק
,הוא לא חמוד מספיק ,או לא אפל מספיק
,אבל אחרי כל מה שנאמר .מה שסטיבן משאיר הוא עצום
לדעת לבטא הומור ומתח והרפתקאות ורגש
מבעד לעיניו של מספר סיפורים .זה יופי של דבר
נותר בו תיאבון עצום .לעבודה שהוא עושה
.זה דבר נדיר
לכולנו יש תאריך .פגות תוקף
כולנו מן הסתם ממשיכים לעבוד .גם אחרי שפג תוקפנו, רובנו
.בלי לדעת, בכלל
,אבל לדעתי, במקרה שלו הוא יעשה עד יום מותו
את העבודה שהוא מרגיש .שהוא כפוי לעשות