Title: Scary Stories to Tell in the Dark Year: 2019 Duration: 01:47:58 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫סיפורים מרפאים. ‫סיפורים מכאיבים.
‫אם נספר אותם מספיק פעמים,
‫הם יהיו אמיתיים.
‫בזכותם אנחנו מי שאנחנו.
‫יש להם כוח כזה.
‫את זה למדתי
‫בסתיו האחרון של ילדותנו.
‫- ברוכים הבאים ‫מיל ואלי, פנסילבניה -
‫הגיע הזמן לצאת מהקברים, ‫תושבי מיל ואלי,
‫כי הגיע ליל כל הקדושים.
‫אבל היזהרו ‫כי כשהשמש תשקע
‫תתחיל עונת המכשפות.
‫- ניקסון-אגניו -
‫- האמפרי -
‫- תקליטי ביג טרבל -
‫- לשכת גיוס -
‫עשיתי את זה. ‫אני אשרת בוויטנאם.
‫הקומוניסטים ישלמו.
‫חבר'ה, בואו נפחיד ילדים הערב.
‫אבל תבהירו לאנשים בכל מקום
‫שארה"ב חזקה ובטוחה... ‫-תודה.
‫וערנית...
‫את יוצאת הערב עם החברים?
‫אני מעדיפה להישאר בבית.
‫ויעמדו הלילה ערוכים ומוכנים
‫להגן על מטרה מכובדת.
‫- חדר השריקה ‫מאת סטלה ניקולס -
‫סטלה, תעני.
‫סטלה.
‫אני לא רוצה לצאת ‫לממתק או ברדק.
‫סטלה, סטלה,
‫הקטע הוא לא הממתקים ‫אלא הנקמה.
‫קחי את כל הביצים ‫ונייר הטואלט שאת יכולה
‫ותיפגשי איתנו בשבע.
‫סטלה, בבקשה.
‫זה עלול להיות ליל כל הקדושים ‫האחרון שלנו יחד.
‫אם נראה לך שקשה לך בחיים,
‫אני צריך לדוג ‫חרא מהאסלה.
‫אתה דוחה, צ'אק.
‫היי.
‫אתה יודע לאן ‫אתה נוסע, ילד?
‫בעקבות הקציר.
‫רק הלילה.
‫- ליל כל הקדושים ‫שני סרטי אימה במחיר אחד -
‫אמא, זה בסדר.
‫זה לא בסדר.
‫זה עדיין קצת משוחרר ‫באזור המפשעה.
‫הנה לך.
‫בול.
‫בואו נלך, בנות.
‫היי, תן לי.
‫תאכל חרא, הרולד.
‫טומי, סע לאט.
‫מה אתה עושה, לעזאזל?
‫קצת פרטיות, בבקשה.
‫אמרתי ספיידרמן
‫לא איש עכביש.
‫תגיד תודה שהאל נתן.
‫אמא. טוב. אוף.
‫אמא, אפשר לנשום?
‫תתנהג יפה.
‫בסדר, רק תפסיקי ‫לחבק אותי כך, בבקשה?
‫אתה לא גדול מדי לצאת ‫לממתק או ברדק?
‫את לא מכוערת מדי ‫לצאת לדייט?
‫חתיכת זבל.
‫אוגי בא, חייב לרוץ.
‫לא רוצה לשמוע.
‫חבשתי שתתחפש לספיידרמן.
‫כן, אז תתרגל, טוב?
‫הבאתי את הסחורה, ‫אז בוא נעוף.
‫תפסיק להציץ על אחותי, ‫סוטה.
‫אולי די?
‫האנטנות האלה בכלל ‫לא אמיתיות.
‫ואם כבר, לאיש עכביש צריכות ‫להיות שמונה זרועות, לא ארבע.
‫טוב, לפחות אני לא ליצן.
‫בפעם האחרונה, אני פיירו.
‫דמות מהמאה ה-17 ‫מהקומדיה דלארטה.
‫פססט... ליצן.
‫אתה יודע בכלל מה יש ‫בקופסאות הממתקים?
‫כימיקלים רעילים ‫שמסרטנים את כוחותינו
‫ומחמיצים את חלב האם ‫אצל הדרום-וייטנאמיות.
‫ואתה אכלת את הכול.
‫לכן זה טעים כל כך?
‫זוז הצידה, ליצן.
‫חנון.
‫זוז.
‫הוא לא יבוא. ‫-מה? לא, הוא יבוא.
‫מילנר עושה את זה כל שנה
‫והשנה תהיה השנה האחרונה שלו.
‫איפה אתה, טומי?
‫שמעתי שעיתון ביה"ס ‫נפתח שוב להגשות.
‫כדאי לך להגיש סיפור.
‫טומי, בוא לגנוב לנו ממתקים. ‫-אין סיכוי.
‫אני מכירה את ביה"ס שלנו.
‫הם יעקרו לי את המעיים.
‫ממתק או ברדק. ‫-תנו לנו ממתקים.
‫פונטיאק קטלינה. ‫זה הוא. זה הוא. בסדר.
‫טוב, תתנהג טבעי.
‫אמרת שנצא לאכול.
‫אתה ואני.
‫מה דעתך על קינוח?
‫תתכונן, גבר.
‫פראיירים.
‫מה זה הסירחון הזה?
‫אלה תחתונים של זקן.
‫הכנסנו לו.
‫טוב, קדימה, בואו נעשה את זה.
‫נכסח לו את התחת.
‫מניאקים.
‫לעזאזל, הזבלים הקטנים.
‫ועכשיו ליציקת המחץ.
‫תאכל חרא, זבל.
‫לעזאזל.
‫תעצור. ‫-תכבה את זה.
‫מה רות עושה פה? ‫-צ'אקי, פרחח אחד.
‫לא יודע. ידעתי שהיא יוצאת לדייט, ‫אבל לא ידעתי שאיתו.
‫לעזאזל.
‫אני ארצח אותם.
‫תחזרו הנה.
‫רוצו.
‫אני אתפוס אתכם.
‫בואו נתפוס אותם.
‫קדימה, חבר'ה, רוצו.
‫אלוהים.
‫הם שם, תפסו אותם.
‫מניאקים בשעה תשע.
‫הם מאחורי העצים, ‫אם תרצו לבדוק.
‫קדימה. קדימה.
‫הכיסא הזה תפוס?
‫אני לא... נראה לי שלא.
‫היי, צאו מהמכונית שלי.
‫בבקשה. ‫-נצא בעוד דקה.
‫תודה. בסדר.
‫מה אתם עושים? ‫-מצילים את עצמנו.
‫סליחה.
‫טוב, אנחנו בסדר.
‫אנחנו בסדר? ‫-הוא הלך.
‫תודה. ‫אנחנו חייבים לך.
‫אני פיירו.
‫אתה גר כאן? ‫-היי.
‫אל תיגעו לי בדברים.
‫בסדר.
‫אז מה אתה עושה ‫לבד בדרייב-אין?
‫למה אתם עדיין במכונית שלי? ‫-אני רק אומר...
‫אתה לא מפה, נכון?
‫מאיפה אתה?
‫סלח לחבר שלי.
‫הוא לא קיבל ‫מספיק חמצן ברחם.
‫יותר ממך, ליצן. ‫-אתם מוכנים להפסיק?
‫זה הוא, לא אני.
‫כן, הפסקנו.
‫החבר שלך קצת חטטן.
‫ליל המתים החיים.
‫סרט טוב.
‫ראית אותו?
‫טוב, וינס, תכה אותו בראש, ‫בול בין העיניים.
‫זה הסרט הכי טוב ‫שהיה כל השנה.
‫כן, הוא... כזה.
‫רמון.
‫סטלה.
‫צ'אק. ‫-אוגי.
‫צאו מהמכונית. ‫צאו מהמכונית.
‫לא נראה לי ששמעתם אותי.
‫כולם צריכים לצאת.
‫עכשיו.
‫גם אתה,
‫מסתנן.
‫את לא תנסי לברוח ‫כמו אמא'לה, נכון, סטלה?
‫אתה מסריח כמו חרא.
‫עוף מהמכונית שלי.
‫היי, אתה מקדימה, ‫אתה מסתיר.
‫נו כבר. ‫-אני לא רואה את הסרט.
‫תחזור למכונית ‫או שתסתלק מכאן.
‫היי.
‫זה לא נגמר.
‫קדימה. ‫-זוז כבר, אידיוט.
‫קדימה. ‫-מה?
‫תחזור למכונית, קדימה, נו.
‫טוב, בואו.
‫לאן הולכים? ‫-לשם.
‫בסדר, נלך יחד.
‫אוי.
‫את בסדר?
‫תסלחו לי לרגע.
‫אמרתי משהו?
‫לא. המניאק הזה טומי אמר.
‫אמא שלה עזבה כשהיא הייתה ‫קטנה, סתם כך.
‫אנשים לא הפסיקו ‫לדבר על זה.
‫אנחנו גרים בעיירה קטנה. ‫-כן, הרכילות נהייתה מרושעת.
‫אלוהים.
‫אבל זה עדיין מפריע לה, ‫אז נראה שזה לא עוזב אותך.
‫כן, ועכשיו אנחנו החברים ‫היחידים שלה.
‫אז הייתי אומר ‫שהיא בטוח לא לטעמך.
‫זאת סטלה, ‫היא לא לטעמו של אף אחד.
‫לא נראה לי ‫שאני מסכים עם זה.
‫כל בחורה מוצאת חן בעיניך, ‫זה לא נחשב.
‫לא כל אחת.
‫תגיד לי לפחות ‫שיש לך סכין קפיצית.
‫אפשר לראות את הסכין ‫הקפיצית שלך?
‫אמרתי שיש לי סכין קפיצית?
‫לא, לא נראה לי ‫שאמרת שיש לך.
‫יש לו סכין קפיצית. ‫-אני יודע.
‫זה ליל כל הקדושים, ‫אז רוצה לראות בית רדוף רוחות?
‫לא צחקת.
‫אמרתי לך שלא תתאכזב.
‫היית מצפה שבליל כל הקדושים ‫יהיה פה עמוס.
‫הוא היה כמה זמן.
‫ואז איזה ילד נעלם, ‫אז אטמו אותו.
‫אני חושב שיהרסו אותו ‫כדי להקים קניון או משהו.
‫חבר'ה.
‫זכות קדימה לליצנים.
‫באמת?
‫טוב, הנה, ראינו. ‫אפשר ללכת?
‫מי הזמין את השפן הפחדן?
‫כי לא בא לי לבלות לילה ‫בבית שגר בו רוצח ילדים?
‫מישהו נהרג בבית הזה? ‫ממש קודר.
‫מי גר כאן?
‫משפחת בלוז.
‫מהמשפחות הראשונות ‫שהתיישבו פה בסוף המאה ה-19.
‫הם הקימו את מפעל הנייר ‫ששם את העיירה על המפה.
‫לפחות נחפש מדרגות.
‫כן, כמו שחשבתי.
‫נעלו את המקום הזה היטב.
‫יש למישהו עט?
‫תכירו את לולה. ‫היא משוגעת עליי מרוב אהבה.
‫כן, אולי היד שלך.
‫יפה. ‫-לולה.
‫הוא הרבה יותר חלומי ממך.
‫תשתוק.
‫למשפחת בלוז היה סוד.
‫בת שלא הרשו לה ‫לצאת מהבית.
‫לפי האגדה, היה בה ‫משהו מאוד לא בסדר.
‫הקטע המפחיד הוא
‫שהמשפחה שלה מחקה אותה ‫מכל הדיוקנאות.
‫עד היום לא נמצאה ‫תמונה של שרה.
‫הם התנכרו אליה.
‫תברח, ליצן, תברח. ‫-לעזאזל.
‫בטח לא תתפוס אותי.
‫צ'אק, אם תקפוץ עליי, ‫אתה תחטוף בוקס בגרון.
‫אז מה קרה לה?
‫ילדים באו מכל מקום בתקווה ‫להציץ בחטף בשרה המשונה.
‫ואף שהם מעולם לא ראו אותה, ‫הם שמעו אותה.
‫דרך הקיר.
‫שרה סיפרה להם סיפורים.
‫סיפורים מפחידים.
‫יש ילדים שלא חזרו הביתה מעולם.
‫הילדים בעיירה מתו.
‫אמרו שהורעלו.
‫כולם ידעו שזה באשמת שרה.
‫אבל לפני שההמון הזועם ‫הספיק לתפוס אותה,
‫היא כבר תלתה את עצמה ‫מהשיער שלה.
‫ולפי האגדה,
‫אם תיכנס לבית בלוז בחושך
‫ותבקש משרה שתספר לך סיפור,
‫זה יהיה הסיפור האחרון ‫שתשמע בחיים שלך.
‫מה זה?
‫תדחפי הצידה.
‫תדחפי.
‫לא נכון.
‫נו, זהו.
‫החדר של שרה.
‫אתה לא תפחיד אותי.
‫צ'אק?
‫מה?
‫מה? איפה הזקנה?
‫והכלב?
‫איזו זקנה?
‫צריך ללכת מפה.
‫סטלה. סטלה, ‫חייבים לעוף מפה.
‫סטלה, בואי כבר.
‫חבר'ה, אתם חייבים ‫לראות את זה. בואו.
‫מי הזמן שפן?
‫תשתוק.
‫כאן המשפחה שלה ‫החזיקה אותה.
‫כלאה אותה מפני העולם.
‫לגמרי לבד כאילו ‫שהייתה יצור מוזר.
‫היא כנראה ישבה כאן
‫וסיפרה את הסיפורים שלה ‫לילדים דרך הקיר הזה.
‫איך זה שלא ראינו את זה ‫אף פעם עד עכשיו?
‫נראה לי שאף אחד ‫לא רצה שנראה את זה.
‫- ש"ב -
‫אפשר ללכת עכשיו?
‫מה זה?
‫- ספר זה שייך לשרה בלוז -
‫אני לא מאמינה.
‫זה ספר הסיפורים ‫המפחידים שלה.
‫היה לה ספר?
‫אין ספר בגרסת המיתוס ששמעתי.
‫הספר הוא חלק ‫מכל גרסה של המיתוס
‫והוא נכתב בדם של ילדים.
‫לא, ילדים מתו כששמעו ‫את הסיפורים האלה, טוב?
‫בואו נחזיר את הספר למקום ‫ונעוף מפה עכשיו.
‫לעזאזל. -אני מטפל בזה, ‫כולם לשתוק.
‫אלוהים, זאת הזקנה והכלב.
‫טומי, תפסיק, טוב? ‫תן להם לצאת.
‫רות, זאת את?
‫אולי תפתחי את הדלת?
‫הבדיחה נגמרה. ‫אם לא תפתח...
‫אתה לא יכול לעשות את זה, בחייך. ‫-אני אספר למפקד.
‫למה לך לעשות את זה?
‫זה לא מצחיק. ‫טומי, בחייך.
‫זה אחי הקטן.
‫בבקשה.
‫תפתח כבר את הדלת.
‫תפתחי אותה.
‫רות, טומי, ‫תנו לצאת.
‫גם כך את זבל.
‫טומי, אני מצטער ‫על החרא הבוער.
‫הלוואי שתמצא יציאה.
‫את בסדר? ‫את יכולה לעמוד?
‫כן.
‫תוריד את זה ממני. ‫-הכול בסדר.
‫לא, תוריד את זה ממני. ‫-היי.
‫תוריד את זה ממני. ‫תוריד את זה ממני.
‫את בסדר. ‫-משהו עקץ אותי.
‫אני מוציא, זה בסדר.
‫אתה יכול לעזור לי פה? ‫-העכבישים הלכו.
‫תודה.
‫בחיי, אוגי, אתה כזה חרמן.
‫אולי תיפטר לרגע מהזקפה ‫ותעזור לנו לצאת מפה?
‫זה לא מצחיק. ‫יש פה גברת.
‫יש פה גברות.
‫קדימה, צריך לדחוף ‫חזק יותר. קדימה.
‫שרה בלוז, ספרי לי סיפור.
‫ספרי לי סיפור.
‫שרה בלוז, ספרי לי סיפור.
‫רגע, אני שומע משהו. ‫יש כאן מישהו.
‫הוא חזר.
‫טומי. -אנחנו מצטערים, ‫ממש מצטערים.
‫אני חוזר בי מכל מה שאמרתי.
‫מצטער, גבר.
‫למה את יוצאת ‫עם כזה פסיכופת?
‫עדיף מלדוג חרא מהאסלה.
‫אז מי פתח את הבריח?
‫למי אכפת? ‫בואו נעוף מפה וזהו.
‫יופי של תחפושת פיירו. ‫-תודה.
‫ראיתם?
‫זה היה כיף.
‫- מסתנן -
‫לעזאזל.
‫אני מצטערת מאוד ‫על מה שקרה.
‫למה הוא עשה את זה? ‫-זה שפל, אפילו לטומי.
‫שפל ברמה של להפליץ לי בחלב ‫ולהכריח אותי לשתות אותו.
‫זה היה בכיתה ה'.
‫זה היה בכיתה ט'.
‫אוכל לגרד קצת כסף ‫כדי לעזור.
‫אני אסתדר, זה בסדר. ‫אבל תודה.
‫אני פשוט אשאר כאן ‫עד הבוקר
‫ואקח אותה למוסך.
‫יש לנו ספה במרתף.
‫אתה מוזמן לבוא לישון.
‫תראי, אני באמת ‫לא רוצה להטריח.
‫נצטרך פשוט ללכת ‫לפני שאבא יקום.
‫רדיו עם גלי איי-אם, אף-אם, ‫סטריאו שולחני עם...
‫אז התברר שחיית המחמד ‫של סם היא חולדת ביבים?
‫יש לו תסביכים. ‫-הסיפור עוד לא גמור.
‫אהבתי את החוברות האלה ‫כשהייתי קטן.
‫את אוספת אותן?
‫קראתי את כל הגיליונות.
‫מהתחלה ועד לסוף.
‫אם את באמת רוצה ‫להיות סופרת,
‫לא תוכלי לעשות את זה כאן.
‫את חייבת לעבור לעיר.
‫אני לא יכולה ‫לעזוב את אבא שלי.
‫המרתף נמצא למטה.
‫כן, שם בדרך כלל ‫נמצא המרתף.
‫- ספר זה שייך ‫לשרה בלוז -
‫- עליית הגג -
‫- כפת החתול -
‫- ונדיגו -
‫- הרולד -
‫טומי מילנר.
‫מאוחר. השתכרת שוב?
‫ליל כל הקדושים.
‫היית אמור לשלוח ביצים ‫למשפחת וולברטון.
‫עכשיו?
‫עכשיו.
‫מה?
‫קטע מסריח.
‫טומי שנא את הדחליל כל חייו.
‫הוא לקח את הביצים ‫והלך משם בפעם האחרונה.
‫טומי?
‫- טומי -
‫תאכל חרא, הרולד.
‫אמא.
‫עזרי לי.
‫אמא.
‫אלוהים.
‫תראו מה זה.
‫חשבתי שכבר תצא לדרך, זר.
‫אני מנסה.
‫אף אחד לא ראה תלמיד ‫תיכון ששמו טומי מילנר
‫מאתמול בלילה.
‫עדים אמרו שהוא נקלע ‫לקטטה בדרייב אין.
‫מילנר לא עשה את זה ‫למכונית שלך במקרה, נכון?
‫לא קלטתי את השם שלך.
‫רמון.
‫רודריגס.
‫נראה לי שכדאי ‫שתישאר כאן לכמה ימים.
‫יש מבין?
‫רודריגס.
‫הוא לא היה שם קודם.
‫הדיו האדום היה רטוב.
‫ועשה רושם שזה דם. ‫הוא היה סמיך מדיו.
‫איך אתה מסוגל לאכול את זה?
‫אתה יודע כמה איברי גוף ‫יש בתוך זה? שבעה.
‫קראתי את זה במגזין.
‫מגניב. הוא נהפך לדחליל?
‫תפנית מרעננת.
‫זאת לא תפנית.
‫אמרתי לכם, הסיפור...
‫פשוט הופיע.
‫טומי בכלל לא הגיע לביה"ס,
‫כאילו שהוא נעלם.
‫כולם ידעו שהוא היה להוט ‫לצאת ולהרוג קומוניסטים.
‫אולי הוא פשוט... ‫לא יודע, עזב מוקדם?
‫היה החדר ההוא... ‫-רד מזה כבר.
‫לא, ספר לי.
‫בבית, כשהתחבאתי, ‫החדר היה ישן, זאת אומרת חדש.
‫במצב מצוין, ‫כאילו גרים בו. וראיתי
‫איזו זקנה וכלב והם ‫הביטו בי במין מבט...
‫תקשיבו לעצמכם.
‫לא קרה לנו כלום בבית ההוא ‫חוץ ממה שטומי עשה לנו.
‫אם הוא הלך, ברוך שפטרנו.
‫לא היינו צריכים ללכת לשם.
‫לא היית צריכה ‫לקחת את הספר.
‫נתתם לסיפור מפחיד ‫להיכנס לכם לראשים. זה הכול.
‫אני מודאגת. ‫טומי לא בא לביה"ס.
‫השם שלו הופיע בספר.
‫אין סיכוי שיש קשר ‫בין המקרים, נכון?
‫כן, מה פתאום.
‫סטלה, אני לא יכול ‫להסתבך עם המשטרה.
‫אני חייבת לראות אותו.
‫זה מה שטומי לבש ‫אתמול בלילה.
‫מה אם זה טומי?
‫ומה שקורה בספר ‫קורה בדיוק במציאות?
‫תפסיקי לנסות להפחיד אותי.
‫זה סתם דחליל.
‫שמעת על טומי? ‫-הוא נעלם.
‫מה קרה לטומי?
‫החזרתי את הספר שלך.
‫חזרת מאוחר.
‫לקחת עוד משמרת?
‫אתה חייב?
‫אני לא יכול לסרב.
‫יש אוכל במקרר.
‫תמיד עבדת כל כך הרבה?
‫גם כשאמא הייתה כאן?
‫שמעתי שהבן של המילנרים ‫לא חזר הביתה.
‫כן. כולם מדברים על זה.
‫בבקשה, בימים הבאים ‫תחזרי ישר הביתה, טוב?
‫כן.
‫איה.
‫יש לך שם מספיק צבע ‫לכיסוי חצ'קונים?
‫זאת עקיצת עכביש, ‫חתיכת חצ'קון-תחת.
‫עכביש?
‫איה, טרקת לי על הבננה.
‫חשבתי שאתה עוזב.
‫מקווה שאתה רעב. ‫-מת מרעב. תודה.
‫אני לא מצליחה להפסיק לחשוב ‫על ההיעלמות של טומי.
‫חייב להיות איזה...
‫איפה השגת אותו?
‫הוא היה פה, ‫על מדף הספרים שלך.
‫לא. כרגע הייתי כאן. ‫הוא לא היה פה.
‫החזרתי אותו אל הבית. ‫-מה?
‫איך הוא הגיע? ‫איך זה שהוא שוב כאן?
‫- ג'ו הגדול -
‫מה קורה? ‫-מה נסגר?
‫איך זה עובד?
‫חייבים לעצור את זה.
‫אמא חפרה בקצה הגינה
‫ואז ראתה בוהן. היא נראית ‫שמנמנה וטובה, אמרה.
‫אוסיף אותה לנזיד.
‫איזה מין סיפור זה? ‫-מה?
‫- אוגוסט -
‫אוגי.
‫תענה.
‫אוגי.
‫לא, אין כאן כלום.
‫אמרתי לך, לכל הפחות ‫יכולת ללכת לחנות
‫לפני שנסעת עם ג'ף ‫לסוף השבוע.
‫לא, אני לא אקרא לו אבא.
‫טוב, אני אוכל את הנזיד.
‫הנזיד שבמקרר?
‫אז מישהו הכין אותו.
‫טוב, נתראה כשתחזרי. ‫אוהב אותך.
‫אוגי, תענה.
‫היי, אני אוכל.
‫אוגי.
‫סטלה.
‫אוגי, אל תאכל שום דבר.
‫תקשיב, אתה מופיע ‫בסיפור הבא.
‫לא משנה מה, אל תאכל כלום.
‫גיחי, גיחי, מצחיק מאוד.
‫צ'אק אמר לך לעשות את זה?
‫אוגי, זה לא צחוק, טוב?
‫יש כאן ברגע זה ‫סיפור שנכתב מעצמו.
‫אני לא יודע איך או למה, ‫אבל אני קורא אותו כאן.
‫צליל הבהיל אותו. ‫היה זה קול
‫והוא צעק: מי לקח לי את הבוהן?
‫זאת גופה שמחפשת ‫את הבוהן שנעלמה לה.
‫כן, אני מכיר את הסיפור.
‫אבא שלי נהג לספר לי אותו.
‫הוא הפחיד אותי מאוד ‫כשהייתי קטן,
‫אבל אני לא אמור לחכות ‫שמישהו יגיד את זה?
‫כי אני לא שומע כלום.
‫שמע, אנחנו קוראים ‫את זה ברגע זה.
‫ואז הקול התחזק.
‫מי לקח לי את הבוהן?
‫אני לגמרי לבד.
‫אין שום קול.
‫אז חייב להיות קול.
‫אתם היחידים ‫שאומרים את זה.
‫אוגי.
‫לא. אוגי, תענה.
‫אוגי, אל תאכל שום דבר.
‫אוגי.
‫אלוהים.
‫אוגי. אוגי.
‫אוגי. נו כבר, אוגי, תענה.
‫שמעתם?
‫מה? אני לא שומע כלום.
‫יש בוהן בנזיד. ‫בוהן דפוקה.
‫מה כתוב בספר, ‫מה קורה עכשיו?
‫אוגוסט פחד מאוד,
‫אך הוא חשב, הוא לא יודע ‫איפה אני.
‫הוא לא ימצא אותי לעולם.
‫איך הספר יודע את זה?
‫ואז הוא שמע שוב את הקול.
‫- מי לקח לי את הבוהן? -
‫מי
‫לקח
‫לי
‫את הבוהן?
‫אוגי, צא מהבית.
‫הוא גר רק שני רחובות מכאן.
‫מי
‫לקח
‫לי
‫את הבוהן?
‫נו כבר. נו כבר.
‫אוגי.
‫טומי. ‫-טומי מילנר.
‫כאילו שהשנה הזאת ‫לא הייתה קודרת מספיק,
‫יש לנו עוד היעלמות, חברים,
‫טומי מילנר שלנו, שנעלם מכאן, ‫ממיל ואלי הקטנה.
‫אני מצאתי את הספר.
‫אני לקחתי אותו הביתה.
‫זאת לא אשמתך.
‫אתה יודע,
‫אני גרמתי לכל דבר רע ‫שקרה לי בחיים.
‫לעזיבה של אמא שלי.
‫ועכשיו אוגי.
‫זה לא נכון.
‫סליחה על האיחור. ‫לרות נגמר הצבע לחצ'קונים.
‫נשבעת שאם לא היה מלחיץ ‫כל כך להתמודד איתך,
‫לא היו לי חצ'קונים.
‫מה דחוף כל כך?
‫איפה אוגי?
‫אוגי איננו.
‫נכתב עוד סיפור.
‫ממש מול העיניים שלנו.
‫אני לא מבינה. ‫מה זה?
‫זאת בדיחה שעבר זמנה.
‫ליל כל הקדושים נגמר.
‫איפה אוגי, לעזאזל?
‫אנחנו לא יודעים.
‫ההורים שלו נסעו, ‫אולי הוא פשוט הלך.
‫מה זאת אומרת לא יודעים? ‫אז בואו נחפש אותו.
‫לא חושבת שהוא יחזור.
‫קודם טומי נעלם. ‫-ידעתי שקרה משהו.
‫ראיתי את הזקנה... ‫-ועכשיו אוגי.
‫הסיפורים עליהם הופיעו בספר,
‫וזה קורה בכל לילה.
‫אלוהים, הוא אכל בוהן?
‫אתה לא קורא את הספר.
‫הספר קורא אותך.
‫אני חוששת שעוררנו משהו.
‫ואותו הדבר יקרה לכולנו.
‫כולנו היינו בבית ההוא.
‫לא, זה לא אמיתי, טוב?
‫סיפורים לא יכולים לפגוע.
‫שרה בלוז היא מעשייה.
‫וגם אם לא, היא מתה.
‫צריך ללכת למשטרה. ‫-אי אפשר.
‫הם יודעים מה טומי עשה ‫למכונית של רמון
‫והם חושבים שהיה לו קשר... ‫-אוגי. צריך למצוא את אוגי.
‫אני לא אפנה למשטרה.
‫הם לא יאמינו לי בחיים.
‫אז נשכנע אותם.
‫עד שהם יבינו מה קורה, ‫כולנו נמות.
‫לא. לא. לא.
‫אם אי אפשר לפנות למשטרה, ‫מה נעשה?
‫נשב ונחכה שהסיפור ‫שלנו ייכתב?
‫חייבת להיות דרך ‫לעצור את המכשפה.
‫אני לא מאמינה בשום דבר מזה.
‫אני צריכה ללכת.
‫יש לי מחזמר הערב,
‫ואני לא אאמין לעוד תעלול ‫טיפשי של ליל כל הקדושים.
‫זה לא תעלול, רות.
‫רות. -סטלה, אני יודעת ‫שאת רוצה להיות סופרת,
‫אבל התעלול הזה חולני. ‫-לא. רותי. רותי, עצרי.
‫אתה באמת חושב שזה יצליח?
‫זה הצליח בסיילם.
‫למה? למה אתה לא נשרף?
‫שונא אותך, שונא אותך, ‫שונא אותך, לעזאזל.
‫בגלל זה אני לא קורא ספרים.
‫עכשיו ידוע לנו שאי אפשר ‫לשרוף או להשמיד אותו,
‫אבל מה באמת ידוע לנו ‫על שרה בלוז?
‫- מיל ואלי גאזט -
‫- מפעל הנייר נסגר -
‫- עיירת מיל ואלי ‫מרשם אוכלוסין -
‫- אלן, סם, ג'וזף -
‫- האם הייתה מגיה שחורה? -
‫תשמעו את זה.
‫אחרי ששרה תלתה עצמה,
‫משפחת בלוז פיטרה ‫את סילבי בפטיסט
‫במחשבה שהיא ובתה לולו
‫אשמות בכך שלימדו אותה ‫מגיה שחורה.
‫אם זה כתוב בעיתון, ‫זה בטח נכון, כן?
‫יש תמונה של שרה?
‫לא, רק השם שלה מופיע.
‫אבל מצאתי פרסומת ‫למלח מוח.
‫מרפא כאבי ראש ועצירות.
‫לא יודע למה זה לא הצליח.
‫אוגי, הוא היה מת על זה.
‫תכף יתחילו העיניים שלי לדמם.
‫- הבלוז האחרון עוזב -
‫עדיין לא גילינו כלום על שרה.
‫- גורל התעשייה בעיר ‫לוט בערפל -
‫באיזו שנה היא ‫תלתה את עצמה?
.1898
‫בתוך שנה לא נשאר איש ‫מבני משפחתה.
‫אלא מה? מי ירצה ‫להישאר פה עם שם
‫שהוא מילה נרדפת ‫לרצח ילדים?
‫לא עזבו אלא נעלמו ‫מעל פני האדמה.
‫למשל האבא, דיודאט,
‫היה לו מפעל לנייר ‫והוא נטש בלי למכור אותו.
‫אין עליו שום כתבה, ‫אפילו לא אות, פשוט נעלם.
‫דיודאט.
‫ראיתי את השם הזה פעם.
‫- ונדיגו -
‫דיודאט היה איש עשיר ‫שרצה לצאת לציד.
‫תן לי עוד שם.
‫אחד מהבנים שלהם, אפרם... ‫אפרם בלוז.
‫- אפרם -
‫הם לא סתם עזבו את העיר.
‫לכל אחד מהם ‫היה סיפור בספר.
‫למה?
‫אוי ואבוי, אמא'לה, ‫זה קורה שוב.
‫היא כותבת עוד סיפור.
‫הכתם האדום?
‫למה את מסתכלת עליי?
‫מה?
‫אוף, לעזאזל, זה עליי?
‫אני אמות?
‫אני לא רוצה למות. ‫עוד לא עשיתי סקס.
‫לילה אחד טיפס עכביש על לחי ‫של בחורה צעירה ועקץ אותה.
‫עכביש? התחפשתי ‫לאיש עכביש.
‫רגע, בחורה צעירה?
‫- רות -
‫הלכה לשירותים.
‫זה לא אתה, זאת אחותך. ‫-רותי?
‫- ביי ביי בירדי ‫בהפקת תיכון מיל ואלי -
‫המופיעים יעלו לבמה ‫בעוד 20 דקות.
‫אוי, חמודה, ‫את צריכה לטפל בזה.
‫כן.
‫זה בחדר שירותים אחר.
‫קומה שנייה. ‫-טוב.
‫רות.
‫זוזו. תנו לעבור.
‫רות.
‫אלוהים, רות.
‫הצילו. הצילו.
‫רות. אני עוזר לך. ‫זה בסדר, אני עוזר לך.
‫עזור לי. עזור לי. ‫תוריד אותם. תוריד אותם.
‫רות, זה בסדר. אני כאן. ‫-תוריד אותם.
‫את תהיי בסדר, טוב? ‫הכול בסדר.
‫זוזו, זוזו. זוזו.
‫את בסדר. את בסדר. רותי.
‫הצילו, שמישהו יעזור. ‫עכשיו.
‫את בסדר, רותי.
‫את תהיי בסדר. ‫-תוריד אותם. תוריד אותם.
‫הם נעלמו, רותי. הם נעלמו. ‫-תוריד אותם.
‫תוריד אותם ממני. ‫תוריד אותם ממני.
‫רותי, הם הלכו. ‫הם הלכו, טוב?
‫תוריד אותם ממני. ‫-את בסדר.
‫תוריד אותם ממני.
‫היה קשה. מקווה שהיא בסדר.
‫ראיתי אותה. ‫שרה הייתה שם.
‫היא שלטה בכל מה שקרה.
‫אחותי הלכה. ‫אנחנו הבאים בתור.
‫מצאת?
‫לואיז בפטיסט.
‫לולו?
‫דרך גולדשייר 220.
‫- בפטיסט -
‫שוב חלמתי חלום דפוק.
‫הייתי כלוא בחדר האדום.
‫והייתה שם אישה שמנה וחיוורת ‫שלחשה כל הזמן:
‫המקום הזה מרושע.
‫תברח כל עוד אתה יכול.
‫אני חושש שהמכשפה ‫תשתמש בזה נגדי.
‫שלום.
‫לולו בפטיסט עדיין גרה כאן?
‫אני לא רוצה להפציץ אף אחד ‫אם זה לא הכרחי להצלת...
‫טריקי דיקי. ‫זה לא שם לנשיא.
‫אמא, יש לך אורחים.
‫לולו, את שומעת אותנו?
‫- ל"ב -
‫את עלולה להיות הבאה בתור.
‫למה את אומרת את זה?
‫זה השיר, ילדה.
‫"על רכב הקבורה החולף ‫אל תצחקו
‫"כי אתם תהיו הבאים שימותו..."
‫שרה אהבה את השיר הזה.
‫הספר שלה אצלנו.
‫מצאת את הספר שלה? ‫תני לי אותו.
‫אני נתתי לה אותו.
‫אני מרחמת כל כך ‫על הילדה הזאת,
‫שיושבת שם בחושך, ‫לגמרי לבד.
‫אמא שלך לימדה אותה משהו?
‫לימדה אותה?
‫מגיה שחורה?
‫לא.
‫אין שום קסם, ילד.
‫יש רק זעם.
‫אז איך היא עדיין ‫כותבת סיפורים?
‫סיפורים מכאיבים.
‫סיפורים מרפאים.
‫את יודעת מה עשית?
‫מה עשיתי?
‫לא היית צריכה ‫לקחת את הספר.
‫הכעסת אותה.
‫"התולעים זוחלות פנימה ‫וזוחלות החוצה..."
‫זה קורה לה לפעמים. ‫-אני חייבת לדעת.
‫בפעם אחרת. צריך להרגיע אותה. ‫-לא, אנחנו צריכים לדעת,
‫אני צריכה לדעת.
‫היא סיפרה לרופאים ‫כל מה שהיא ידעה, בביה"ח,
‫שבו הילדה המופרעת ‫תלתה את עצמה.
‫אבל חשבתי שכולם אמרו ‫ששרה תלתה את עצמה בבית.
‫אתם לא היית שם. ‫אמא הייתה.
‫בבתי חולים יש רשומות. ‫-רשומות של שרה?
‫אז למה אנחנו עדיין פה? ‫בואו נלך.
‫היום יום הבחירות, רבותיי, ‫אז השמיעו את קולכם.
‫אמרו לא למלחמה. ‫אמרו לא לוויטנאם.
‫אמרו לא לשליחת ‫ילדינו אל מותם.
‫סליחה.
‫אנחנו צריכים לראות ‫תיק של מטופלת לשעבר.
‫אנחנו לא מוסרים ‫תיקים של מטופלים.
‫טוב...
‫זאת אומרת,
‫היא מתה לפני מאה שנה בערך.
‫אני בטוחה שלא ממש אכפת ‫לה או למישהו אחר.
‫למה אתם רוצים לראות ‫תיקים רפואיים ישנים?
‫בשביל עבודה לביה"ס על...
‫- חקר פסיכולוגיית האדם -
‫חקר פסיכולוגיית האדם.
‫כן, חקר.
‫אני חושב ששמו את התיקים ‫מביה"ח הישן בחדר האדום.
‫החדר האדום?
‫הבקשה תטופל ‫בתוך שישה שבועות
‫לכל היותר.
‫צריכה עט?
‫ממש תודה.
‫בוא. ‫-לא.
‫בוא כבר.
‫אנחנו לא הולכים לחדר האדום. ‫-לא, אנחנו הולכים לשם.
‫אני לא הולך. ‫-כן.
‫אני לא אעשה את זה.
‫בוא כבר.
‫סיפרתי לכם על החלום שלי. ‫אני לא רוצה ללכת.
‫הוא לא באמת אדום. ‫אתה בסדר.
‫- אדו"ם ‫מחלקת אומדן ורשומות -
‫הוא נקרא חדר אדום אבל מי אמר ‫שהוא צריך להיות בצבע אדום?
‫טוב, אני לא נכנס.
‫טוב, אז תחכה כאן.
‫נחזור מהר. יהיה בסדר.
‫רק שלא יתפסו אותך.
‫- קומה מינוס 2: אדו"ם -
‫ג'ורג' פורמן יהיה אלוף ‫העולם ב-73'.
‫היי, אתה יודע לאן אתה הולך?
‫אלוהים, אלוהים, אלוהים.
‫היי, אתה שם.
‫אסור לך להיות כאן.
‫היי. עצור.
‫חדר אדו"ם.
‫- בלוז ש' -
‫טופסי אשפוז, מבדקים ‫פסיכולוגיים, מה היא אכלה...
‫הכול נמצא כאן.
‫המשפחה שלה אשפזה אותה.
‫- מוסד לחולי נפש ‫פנהרסט, מיל ואלי -
‫כתוב כאן שהיא סבלה ‫מאלביניזם, לבקנות.
‫כלאו אותה במרתף ‫כי היא הייתה שונה.
‫הנה, הרופא שפיקח עליה היה...
‫ד"ר אפרם בלוז.
‫האח שלה?
‫כן.
‫אלוהים, עינו אותה.
‫תראי, מכות חשמל, ‫טיפול בבידוד,
‫טיפול בדיאתרמיה בצדי המוח.
‫מה עם הדבר הזה?
‫מה זה?
‫ראיתי פעם דבר כזה.
‫זה גליל שעווה.
‫הם שימשו להקלטות ‫לפני המצאת התקליט.
‫זאת אומרת שנשמע את שרה?
‫הוא הלך לשם. ‫תפעיל אזעקה.
‫עכשיו את תגידי את האמת.
‫נכון, שרה?
‫אני לא פגעתי בילדים.
‫אני לא פגעתי.
‫אפרם. ‫-זאת לא האמת, נכון?
‫אני לא עשיתי את זה. ‫אני לא פגעתי...
‫תגידי את האמת, שרה. ‫-אני אחותך.
‫את הרעלת את הילדים. ‫-לא. לא.
‫ניסיתי...
‫ניסיתי להציל אותם
‫אבל אף אחד לא הקשיב.
‫אני לא רציתי שהם ייפגעו,
‫אבל לא נתת לי לצאת. ‫-שרה.
‫תגידי את האמת.
‫היא לא יודעת מה היא עשתה.
‫אלה היו המים.
‫כבר עברנו על זה, שרה.
‫המים.
‫אין שום בעיה במים.
‫בגלל זה את כאן. ‫-המפעל...
‫זה בגלל הכספית מהמפעל. ‫אתם הרעלתם את המי...
‫היא לא עשתה את זה.
‫המשפחה שלה עשתה את זה.
‫שרה, את עדיין כאן?
‫אני אגיד לך.
‫אני אגיד לך את מה ‫שאתה רוצה לשמוע.
‫ומה זה?
‫צ'רלי חלם חלום על חדר אדום.
‫צ'רלי? ‫-החדר האדום.
‫איזה צ'רלי?
‫צ'אק.
‫בחלום שלו,
‫אישה עם פנים חיוורות,
‫עיניים שחורות
‫ושיער שחור וארוך,
‫נכנסה בדממה לחדרו.
‫היא רכנה אליו ולחשה:
‫המקום הזה מרושע.
‫תברח כל עוד אתה יכול.
‫זה לא טוב.
‫צ'אק.
‫הצילו.
‫הצילו, שמישהו יעזור.
‫הצילו, בבקשה, ‫שמישהו יעזור.
‫הצילו. הצילו. ‫שמישהו יעזור.
‫נו כבר.
‫צ'אק. צ'אק, איפה אתה?
‫צ'אק.
‫איפה הוא? ‫-הוא אמור להיות כאן.
‫צ'אק. צ'אק.
‫צ'אק.
‫אז איפה החבר הקטן שלכם?
‫סיקור בחירות 68' ממשיך...
‫סטלה? ‫-אבא.
‫את בסדר? ‫איפה את?
‫סטלה? -אני חוששת ‫שאני אמות, אבא.
‫אוי, מתוקה, אל תדברי כך.
‫תגידי לי מה קרה. ‫תגידי מה אוכל לעשות.
‫אתה לא יכול לעשות ‫כלום לגבי זה.
‫אני לא יכולה לעשות ‫כלום לגבי זה.
‫לא, לא, את חייבת ‫לעזור לי, חמודה.
‫תגידי לי איפה את ‫ואני אבוא מיד.
‫לא אכפת לי מה עובר עלייך, ‫רק תגידי לי, בבקשה.
‫אם אני אעלם... ‫-תיעלמי?
‫אם לא תמצא אותי...
‫איפה אמצא אותך?
‫סטלה?
‫אני לא עזבתי אותך.
‫לא הייתי עושה לך ‫את זה בחיים.
‫אני לא מבין על מה את מדברת. ‫סטלה, לעזוב אותי?
‫למה שתעזבי אותי? ‫מישהו נמצא איתך, את...?
‫תקשיבי לי טוב, חמודה.
‫זאת לא אשמתך, סטלה.
‫זאת לא אשמתך שהיא עזבה.
‫כולם אמרו שזה בגללי.
‫לא, לא, בבקשה, בבקשה, ‫בבקשה, תקשיבי לי.
‫זאת לא אשמתך שהיא עזבה.
‫זה לא היה קשור אלייך ‫אף פעם אלא אליה.
‫לא יודע, עמוק ‫בתוך תוכה היא פשוט
‫הרגישה כלואה או משהו. ‫לא יודע.
‫זה מסובך, הלוואי שהיו לי ‫תשובות לתת לך, חמודה,
‫אבל אין לי ‫ואני מצטער נורא.
‫אני אוהבת אותך, אבא. ‫אני צריכה לנתק.
‫זאת לא אשמתך, סטלה. ‫בבקשה, אל תנתקי, חמודה.
‫מצטערת, אני צריכה לנתק. ‫-אני אומר לך, זאת לא...
‫אז אבא שלך בא לאסוף אותך?
‫סטלה, מה קורה?
‫אני צריך שתעני לי מיד. הבנת?
‫ריצ'רד ניקסון עדיין מוביל ‫עם 43 אחוז והמפרי עם 35
‫אבל וולאס עלה באחוז אחד.
‫מה עם השיחה שלי?
‫הכללים לא חלים על משתמטים.
‫חשבת שלא אגלה?
‫רמון מוראלס.
‫תמלא את חובתך למדינה ‫בדרך זו או אחרת.
‫אוכל לעזור לך אם תספר לנו ‫על החברים הנעדרים שלך.
‫סיפרתי לך את כל מה ‫שאנחנו יודעים.
‫כן, בסדר, הספר של שרה בלוז.
‫הסיפורים נכתבים מעצמם ‫ומתגשמים במציאות.
‫לא מצאנו גופות.
‫כן, אני יודעת.
‫קשה להאמין.
‫הצלנו את רות בביה"ס,
‫מנענו ממנה להיהרג.
‫רות סטיינברג?
‫אליה את מתכוונת?
‫לא הצלתם אף אחד,
‫היא תקועה בבית משוגעים ‫לכל החיים.
‫לכי מפה, סטלה. ‫את יכולה ללכת.
‫את טובה הרבה יותר ‫מהמשתמט הזה.
‫בחייך, מה אבא שלך היה אומר?
‫אני לא הולכת.
‫אם אתה לא הולך לוויטנאם,
‫אולי לילה מאחורי הסורגים ‫ישחרר לך את הלשון.
‫בוא, הובס.
‫לך הביתה,
‫תוציא את העשירייה שתהיה ‫חייב לי כשניקסון יזכה,
‫ואני אסגור כאן.
‫לילה טוב, זוג יונים.
‫הייתי צריך לספר לך.
‫את בטח חושבת שאני פחדן. ‫-אני לא אחשוב כך בחיים.
‫לפני חודשיים החזירו ‫את אחי מוויטנאם
‫מפורק לחתיכות.
‫אני מצטערת מאוד.
‫בשבוע שעבר, ‫כשקיבלתי צו גיוס,
‫לא יכולתי.
‫הם פשוט שולחים אותך ‫לשם למות.
‫אם הספר יקרא אותי,
‫אני פוחד ממה שהוא יכתוב.
‫קח, חמוד. ‫כן, טעים, נכון?
‫היצמד לי בצק לי ווקר?
‫מי המציא את כל ‫הדברים החולניים?
‫את, סטלה?
‫אנחנו לא כתבנו את הסיפורים.
‫טריגר?
‫רגע, הופיע עוד סיפור?
‫בבקשה, אתה חייב ‫לשחרר אותנו.
‫אם יש סיפור חדש, ‫כולנו בסכנה.
‫ספר לנו מה קורה.
‫מה הסיפור?
‫בבקשה, תקשיב לי, טוב? ‫כולנו נמות.
‫זה תורי.
‫טוב, מה קורה בסיפור?
‫פשוט תגיד לי איזה ‫שם כתוב בספר.
‫רמון.
‫זה צ'יזבט. ‫הוא הרג אותי מפחד.
‫האיש החורק בא.
‫הוא יגיד: היצמד לי... ‫-מה קורה?
‫הוא יגיד את זה. תקשיבו.
‫היצמד לי בצק לי ווקר.
‫אתה עובד עליי?
‫בבקשה, שחרר אותנו, בבקשה.
‫אליי היצמד בצקיי ווקר.
‫רמון. ‫-אלוהים, רמון.
‫אלוהים, מה זה?
‫הצילו. הצילו, בבקשה. ‫מישהו שומע אותי?
‫המפתחות.
‫תזדרזי.
‫נו כבר.
‫פחדן.
‫לקחתי את המפתחות.
‫נו כבר, נו כבר, נו כבר.
‫פחדן.
‫רוצי. מהר, מהר. מהר.
‫למה אתה מחכה?
‫לכי אל הבית.
‫ספרי לה את האמת.
‫היצור הזה יבוא אחריי.
‫אבל הסיפורים מתממשים ‫בכל פעם. -אז תרוצי מהר.
‫אם תעצרי אותה, תעצרי את זה.
‫שרה, את שומעת אותי?
‫לכי לעזאזל, את חייבת להספיק ‫לספר את הסיפורים האלה.
‫אנחנו לא עשינו לך כלום.
‫אנחנו רק רוצים לעזור לך. ‫אנחנו יודעים שאת חפה מפשע.
‫אנחנו יודעים ‫שלא הרעלת את הילדים.
‫בבקשה, את חייבת להפסיק ‫לספר את הסיפורים.
‫סטלה, איפה את?
‫- הבית הרדוף -
‫לא, לא. לא.
‫סטלה.
‫-רמון.
‫היא שוב יצאה מהחדר שלה.
‫בנים, שרה יצאה.
‫תמצאו אותה. עכשיו.
‫שרה.
‫הרולד, תשאיר לי את זה.
‫שרה.
‫שרה, איפה את?
‫שרה.
‫אני שומעת אותה.
‫היא כאן.
‫היא פה בחדר.
‫שרה.
‫איפה את?
‫לולו.
‫ראית את שרה? ‫-לא, גברת.
‫היא משקרת. ‫-את לא תשקרי, לולו?
‫לא, גברת. ‫לא, אני לא ראיתי את שרה.
‫לא, מר בלוז, בבקשה, לא. ‫בבקשה, לא.
‫לא תוכלי להתחבא מאיתנו.
‫תפסתי אותך. ‫-לא. לא.
‫הצילו. הצילו.
‫הצילו. ‫-סטלה.
‫בבקשה, הצילו.
‫בבקשה. ‫-היא מספרת לכולם על המים.
‫מה נעשה איתה? ‫-הצילו.
‫תסתמי את הפה המכוער שלך ‫או שנסתום לך אותו.
‫בבקשה, הצילו.
‫הצילו, בבקשה.
‫תחזרי למקום שלך. ‫-הצילו, בבקשה.
‫את יודעת מה תחטפי ‫אם לא תשתקי.
‫בבקשה, אני לא שרה. ‫בבקשה.
‫בבקשה, עזבו אותי. בבקשה.
‫שחררו אותי.
‫בבקשה, אל תכניסו אותי לכאן.
‫אם תנסי שוב לברוח, ‫נכניס אותך לבית משוגעים.
‫בבקשה. חכו. בבקשה.
‫היית צריכה להישאר ‫בחדר שלך. -לא.
‫בבקשה. בבקשה. בבקשה.
‫אני לא עשיתי את זה. ‫-לא מגיע לך אור.
‫לא.
‫אני אומרת לכם, ‫אני אומרת לכם, אני לא שרה.
‫בבקשה.
‫סטלה.
‫יש לי עוד סיפור
‫במיוחד בשבילך.
‫סטלה.
‫אם את שומעת אותי, ‫תהיי איפה שתהיי,
‫תגידי לה את האמת.
‫לא.
‫הגיע הזמן שאת תשמעי ‫סיפור, שרה.
‫את היית קורבן.
‫ועכשיו נהפכת למפלצת.
‫המפלצת שאמרו שאת.
‫סטלה.
‫לקחת את החברים שלי.
‫שניים מהאנשים ‫שאני הכי אוהבת.
‫רמון.
‫סטלה.
‫את תיקחי גם אותו?
‫מה שהמשפחה שלך עשתה לך...
‫מה שהם אמרו, זאת אשמתם.
‫אבל מה שאת עושה,
‫זאת אשמתך, שרה.
‫הכול באשמתך.
‫אני אספר את הסיפור שלך.
‫את הסיפור האמיתי. ‫אני אספר את האמת.
‫אבל הזעם,
‫הזעם חייב להיפסק, שרה.
‫תשתמשי בדם שלך.
‫שרה בלוז הייתה חפה מפשע.
‫היא ידעה את האמת
‫וניסתה למנוע בעדם. ‫היא הייתה אמיצה.
‫משפחתה פגעה בה ‫והרסה אותה
‫בתאוות הבצע, ‫בשקרים ובחטאים שלהם.
‫אני אספר את הסיפור שלך.
‫את יכולה להרפות ממנו.
‫את יכולה להרפות ממנו, שרה?
‫סיפורים מכאיבים.
‫סיפורים מרפאים.
‫אם נספר אותם מספיק פעמים, ‫הם יהיו אמיתיים.
‫יש להם כוח כזה.
‫בזכותם אנחנו מי שאנחנו.
‫סטלה. ‫-אני שמחה כל כך שאתה בסדר.
‫ואם למדתי משהו משרה,
‫זה לא לוותר לעולם.
‫סיפרתי את הסיפור של שרה ‫כמו שהבטחתי.
‫כתבתי על הנערה ‫החיוורת והבודדה
‫שכתבה סיפורים בחושך.
‫- האמת על הסיפור ‫המפחיד שלנו -
‫ואיך המשפחה שלה ‫הפכה אותה למפלצת.
‫- הסיפור הזוכה במקום הראשון ‫מאת סטלה ניקולס -
‫היו אנשים שהאמינו לי, ‫הרוב לא.
‫כי כמו שרה, ‫אני הייתי נערה בודדה
‫שידעה לספר סיפור מפחיד טוב.
‫תכתבי לי?
‫בכל יום.
‫להתראות.
‫איך קוראים לך, ילד? ‫-רמון מוראלס.
‫סיפורים יכולים ‫ללמד אותנו לדאוג.
‫הם מעוררים בנו אומץ להודות ‫שאנחנו זקוקים זה לזה
‫ומעניקים לנו בית ‫שאליו חוזרים.
‫- בבקשה תחזור מהר ‫באהבה, סטלה -
‫צ'אק ואוגי עדיין אינם,
‫אבל אני יודעת שיש דרך ‫להחזיר אותם
‫ושהסוד טמון בספר.
‫ואנחנו לא נעצור
‫עד שנמצא אותם.
‫"סיפורים מפחידים ‫שמספרים בחשיכה"
‫במאי: ‫אנדרה אוברדל
‫זואי קולטי
‫מייקל גרזה
‫גבריאל ראש
‫תרגום: ‫מיכאלה ירדני
‫עריכה לשונית: ‫מיכל נחמיאס
‫הפקת תרגום: ‫טרנס טייטלס בע"מ