ניסיון לשחד קצין ממשלתי.
מר קינקייד, אתה רוצה לספר לבית קצת על הרקע שלך בבית הספר?
טוב, אין הרבה מה לספר. אני מתכוון, 'אני מניח שלכולם יש תואר מהקולג
'והדבר היחיד שאני השגתי זה כיתה ג.
אני מעריך את חוש ההומור שלך, אבל בוא ננסה להישאר בנושא.
נתמקד בקייל מרפי והחנות שלו, נשקי אקסקליבור.
בסדר.
עכשיו, כשאתה מגיע לשם לקחת את המשלוח שלך של הנשקים,
האם קייל מרפי אמר לך פעם "מצטער, נגמרה הסחורה"?
או "תגיד, למה אתה צריך 25 "רובי סער בחודש?
- האם הוא אי פעם אמר משהו כזה? - לא, הוא אף פעם לא אמר משהו כזה.
- תמיד היו לו מלא נשקים מסביב. - הבנתי אותך. תודה, מר קינקייד.
העד שלך.
מר קינקייד, אתה היית הבחור שמכר לקוין פלטיי את האקדח
שבו הוא השתמש ברצח בבית בתיוך. האם זה נכון?
כן זה נכון, ועשיתי לו גם מתיחת קנה.
עכשיו, לפי ידיעך, האם אקדחי ויקסבורג היו מודעים לכך
שמכרת מחדש את המוצר שלהם?
לא, לפי ידיעתי לא.
הוא התהפך לנו.
אז אקדחי ויקסבורג אף פעם לא שלחו אותך לשום טיול,
או עודדו אותך למכור את נשקם בשום דרך.
- האם זה נכון? - כן, זה נכון.
אבל הלוואי וכן היו. הלוואי והם היו מעודדים אותי, כמו שעודדו את קייל,
בגלל שראיתי חלק מהתמונות שהוא צילם בטיול שלו,
לקאנקון, ותאמין לי, לחיות שם,
היה יכול להתאים לי. הלוואי והיו שולחים אותי, הייתי יכול
להיות על החוף עכשיו איתו, לראות קצת ישבנים עם חוטיני
ולטבוע במרגריטות. זה יכול היה להיות נהדר.
- פשוט תענה, בבקשה. - התשובה היא לא...
ואני רוצה להקליט את זה עכשיו. לא היה לי מושג מה פלטיי
התכוון לעשות עם הנשק כאשר מכרתי לו אותו
הוא היה כסף קל. לא התכוונתי שמישהו יפגע.
טוב, השגתי כמה קטעים. יש לי שני דברים.
אחד: רשימה של בעלי זכות הצבעה רשומים בסינסינטי.
למה ניקולס איסטר ירצה רשימה של מצביעים בסינסינטי?
בגלל שרשימות מצביעים מובילות למאגר מושבעים פוטנציאליים.
מה עוד יש לך? טוב, זה מהספריה הראשית של הכונן.
זה סימון התאריך שבו הוא קיבל את הזימונים לחבר מושבעים.
הוא סינכרן את המידע של הכונן שלו למתקן אחר.
זה מה שהיית צריך להביא.
דויל, אתה חוזר פנימה, והפעם אני רוצה 'שתיקח את מר ג'נוביץ.
או...למה אני צריך לקחת אותו?
בגלל שמר ג'נוביץ' יכול למצוא כל דבר.
אני הולך על זה. תודה, תודה. תראה את זה.
- ניק... - יש לך אחד בשבילי?
מה המצב, אדי? אתה נראה קצת עגמומי. הכל בסדר?
או, לא, לא, אני בסדר. אתה יודע, יש לי הרבה על הראש, זה הכל.
אתה בסדר? אתה רוצה לדבר על זה או משהו?
אני בסדר.
- באמת. - בסדר.
- הנה עוד אחד בשבילך, גברת. - תודה רבה לך.
מצטער, אחי.
שכחתי את המפתח שלי בפנים.
ברכותיי.
השגנו את זה. בוא נלך.
ג'נוביץ' אתה לא צריך לעשות את זה. אמרתי, אתה לא צריך לעשות את זה!
שמעת אותי?
היי חבר'ה. משהו ממש לא בסדר עם ריקי.
אני רצינית. בואו!
רואה? שם בפנים.
קדימה, ריקי.
או אלוהים. - תני לי מגבת.
תני לי מגבוני נייר. מגבוני נייר, עכשיו!
או, זה מגעיל.
היא שתתה 5 שוטים. אין פלא.
- תזעיקו עזרה. - מה? היא פשוט שתתה יותר מדי.
תתקשרי ל 911 עכשיו! אוקיי, אוקיי.
לעזאזל!
אני מצטער.
אני מצטער, ריקי.
- היא נושמת, ניק? - כן, היא תהיה בסדר, אני חושב.
אני לא מאמין לזה.
מזל שהמקום עוד פה ואף אחד לא נפגע.
אנשים לא יכולים לעבור לפה יותר.
הם הגיעו לריקי קולמן. האישה היתה הנשיאה של עמותת ילדים.
היא אפתה עוגיות לילדיה. ומה שהיה לבן זונה הזה עליה
הוא הביא את זה עליה כרעם ביום בהיר. היא בלעה כמות רצינית של כדורי שינה.
- מי המחליף שלה? - מי המחל...
שמעת מה אמרתי הרגע? האישה כמעט הרגה את עצמה היום.
אני מצטערת.
והם מטילים פחד גם על האחרים.
אדי וויס ומילי דופרי. הם שרפו את הדירה שלי היום.
טוב, לפחות אנחנו יודעים שיש להם מוטיבציה.
או. הנה החלק הכיפי. הם השיגו את נגן האמ.פי.3.
הקבצים האלו מוצפנים.
כן, הם מוצפנים, אבל החבר'ה האלה טובים. יש להם קבוצת אנשים שם.
את לא חושבת שהם הולכים לפצח את זה? יש לנו שלושה, ארבעה ימים לכל היותר
לפני שהקירות יסגרו עלינו.
אם נישאר.
אם נישאר? מה זאת אומרת, אם נישאר?
מה אתה אומר לי, ניק? אתה אומר לי שאתה רוצה לברוח?
- זה מה שאתה אומר? - תקשיבי, מרלי.
- אנשים נפגעים. - אנחנו בפנים.
- אנשים יכולים להיהרג. - לא.
- לא, אני בפנים. את ברחובות! - אל תגיד לי את זה.
-אנחנו ביחד בזה, וזוהי עבודתך זוהי עבודתנו - להגן על עצמנו.
טוב, אין כל כך הרבה שאני יכול לעשות, בסדר?
זה לא רק שאני דואג להם.
אני לא יכול להגן עלייך.
- איפה אנחנו עם רוהר? - הוא עוד לא נכנס למיקוח.
הוא יכנס.
ופיטש רוצה להיפגש.
אני מתכוונת, ידענו שאני אאלץ לפגוש אותו פנים-אל-פנים.
זה בסדר. אני יכולה לשחק את המשחק שלו. אני...
- תקבעי תאריך. - בסדר.
אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לאבד עוד מושבעים.
אני מכיר את המתימטיקה.
ואנחנו משאירים את פיטש על העקבים שלו.
הוידאו הזה נלקח ממצלמת ביטחון שממוקמת בדירתו של מושבע מס' 9.
תביטו היטב.
או, היי. בעל הבית נתן לי להיכנס.
הרבה דיירים התלוננו על הכבלים שלהם,
אבל, אה, בדקתי את שלך. אני לא חושב שיש לך...
רבותיי, אני לא אסבול את העבירה הזו.
עכשיו, אני לא יודע מי מכם מעסיק את האיש הזה, לא איכפת לי.
אבל יש לכם מזל שאני לא רואה את הפנים שלו,
בגלל שאם יכולתי, הייתי נוטה לשלוח את זה לתובע המחוזי.
- החוצה. - כבודו, אני הולך על פסילת משפט.
לא, מר קייבל. אנחנו לא הולכים לפסול פה משפט!
הבקשה נדחתה! לא בגלל שטות כזאת!
עכשיו, לשארית המשפט, המושבעים שלנו יבודדו.
פקידה, את יכולה בבקשה להודיע...
- הבחור שבוידאו... - כן?
שרף את הדירה של ניק אתמול בלילה.
- מה? - שרף את הדירה שלו אתמול בלילה.
- איך אתה יודע את זה? - בגלל שהייתי שם.
אתה היית שם? - הלכת למגורי מושבע...
- כן, כן. ...בלי לשאול אותי?
אני יגיד לך מה. - וונדל, תקשיב לי.
- אנחנו סיימנו. סיימנו. - בשביל זה שילמת לי.
לא, לא, לא, לא. אתה ברנש צעיר, והיית צריך לשאול אותי.
- אתה מפוטר. אתה... - ניק איסטר מסובב את המושבעים.
בגלל זה פיטש סרק את הדירה שלו.
ישנו איזשהו משחק כוחות מעוות בין שני אלה.
אתה מפחד, אתה תלך לשופט ותגיד לו, והם יכריזו על פסילת משפט.
- ההגנה מחפשת רק את זה. - זה נכון.
למה ההגנה לא סיפרה לשופט על ניק איסטר?
בגלל שהם באמת הולכים לקנות את פסק הדין הזה.
- ממזרים. - סלסט, מאחוריך.
היי, סלסט! הנרי! וואם!
- מר רוהר... - מה המצב?
- הכתבת הרגע סיפרה לי... - כן?
היא אמרה משהו על פסילת משפט.
לא, זה שטויות. אל תדאגי בקשר לזה.
- טוב, היא אמרה שהשופט הולך... - לא, לא. עכשיו תקשיבי לי,
תני לי להסביר משהו. הכל בסדר.
השופט בידד את המושבעים. את מבינה את זה?
וזה לא בלתי שיגרתי שיש לך משפט לוהט.
- אמרת שיש לנו תיק מצוין. - כן.
כשנפגשתי איתך לפני שנה, אמרת
שאנחנו יכולים לשנות את הדרך שבה האנשים האלה עושים עסקים,
שחיי בעלי, וכל שאר החיים ההם לא יהיו...
מה?
- מה הבעיה, סלסט? - אני פשוט צריכה לשמוע את זה.
- תגיד לי שאנחנו יכולים לנצח. - אנחנו יכולים.
- אנחנו הולכים לנצח. - אוקיי.
- אוקיי? - בוא, הנרי.
- הנרי, אתה הולך לפארק? - כן!
אני אראה אותך אחר כך.
מה דעתך שנלך דרך כיכר ג'קסון...
יש לי את רשימת המושבעים הפוטנציאליים של מר איסטר. בוסטון, פיטסבורג, סינסינטי.
- מה התאריכים? - בוסטון 2000.
פיטסבורג וברוקלין 1999 וסינסינטי 1998.
הם עקבו אחרי תיקי נשק.
עכשיו הם בבית.
בסדר.
אמנדה, אני רוצה את תיקי המושבעים בכל ארבעת המדינות. אני רוצה את זה הלילה.
קו 2. זו היא.
אחר הצהריים טובים, מרלי.
אני רואה שאת ומר איסטר כל הזמן עסוקים, עסוקים עסוקים.
ארמון הקפה ברחוב קאנל. בקומה למטה,
חדר האוכל הראשי. 15 דקות.
תודה לך.
- מר פיטש? - מרלי.
יופי. בדיוק זכיתי בהתערבות על עצמי.
ידעתי שתהיי בלונדינית. או, שבי בבקשה.
מהלך יפה, לבודד את המושבעים.
שמירה קפדנית. קשה להשיג אות...
- מר פיטש? - כן?
- זה בשבילך. - תודה לך.
- מה המחיר שלך? - עשר מיליון. לא ניתן למיקוח.
את זה ניתן לפדות. 500,000 דולר.
כדי להתרחק מהמושבעים שלי.
לא הייתי לוקחת לך את המעיל לניקוי יבש בתמורה לזה.
את רוצה לשאול את ניק בקשר לזה?
אוקיי, אוקיי. איך אני יכול לדעת שאת תספקי את פסק הדין?
הצלחנו לגרום להם לבודד את המושבעים, לא?
תראה, אנחנו יודעים שאתה נשען על צמד מושבעים,
אבל זה לא מספיק. אתה צריך 9 קולות חמים.
ניק איסטר יכול להשיג אותם. הוא מאוד משכנע.
- את ממש זונה טובה. - המ. אתה פירומן כל כך טוב.
שנינו יודעים מה הסיכון פה. אתה תפסיד את זה,
וכל עורך דין במדינה הולך לקשור את ידיו.
זו התחנה שלי.
אתה לא תרד עד התחנה הבאה. זה גן החיות.
אני הולך לתת לך הזדמנות שניה לקחת את זה.
אני רוצה שתחשבי מחדש. אני חושב שזה הוגן. אני באמת חושב כך.
תשמע, פיטש, כשתהיה מוכן להכין את העשיריה,
תשלח לי לדואר האלקטרוני הזה. זה חשבון חינם, לא ניתן למעקב.
אבל אני בטוחה שכבר ידעת את זה.
הנה לך, אדוני.
אוקיי. הבנתי את הקטע של להיות בבידוד, אבל למה לשים אותנו פה
- ליד גבול מזרח טקסס? - אני יודעת.
לעזאזל, אני יכולה לראות את פורט ארתור מהמגרש חנייה.
מישהו יודע מה שלום ריקי?
או, היא שוחררה מבית החולים לפני שעה בערך.
- זה טוב. - בחורה נחמדה. היא נראתה בסדר לדעתי,
אבל אתה אף פעם לא יודע מה קורה עם בנאדם.
זה יכול להיות הנישואים שלה, הכנסיה שלה...
לא, לא, לא. זה לא היה משהו כזה. תראו, מישהו הגיעה לבחורה הזו.
או, זאת שטות. למה שמישהו ירצה להגיע אליה?
מאותה הסיבה שהם רוצים להגיע אלינו.
כדי להשפיע על תוצאת המשפט.
- אלי, אנחנו בטוחים? - אוקיי, הנה המפתחות שלכם.
אנחנו בטוחים עכשיו.
עצרו את הופי.
הם אמרו שיכניסו אותו לכלא לכל החיים
אם אני לא יצביע בעד חברת הנשק.
זה בסדר, חומד.
- נדבר על זה בבוקר. - תודה. לילה טוב.
לילה טוב.
לא חשבתי שאתה בחור של נשים גדולות, איסטר.
אתה פשוט מלא בהפתעות, אה?
אני בסדר, פרנק. מה שלומך?
- אני יכול לעבור? - אני הסתכלתי עליך מקרוב, איסטר.
- מהיום הראשון. - אני רק רוצה ללכת לחדרי, פרנק.
אתה חושב שאתה בצופים, אה? משחק בכולם.
משחק עם השופט. משחק עם מילי?
התמודדתי עם בחורים כמוך כל החיים שלי.
עכשיו, אני רוצה שתבין משהו. אוקיי?
אני לא אוהב להשתמש בכוח הזרוע שלי. אתה מבין?
תשיג לך קצת שינה, פרנק.
מר רוהר?
אני יכולה לשבת?
- אני יודע שאת משחקת בשני הצדדים. - נכון אנחנו משחקים.
- אני יכולה לשבת? - כן, קדימה. שבי, שבי.
עכשיו תגידי לי...
תגידי לי למה שאני לא אלך לשופט, אשיג פסילת משפט
ואכניס את הישבן הבעייתי שלך לתוך הכלא.
את יודעת עד כמה אנחנו רציניים בנוגע לסחיטת מושבעים פה?
- אתה לא תעשה את זה. - או, אל תהיי כל כך בטוחה.
אתה לא תיתן לגברת ווד לעבור את כל הסבל
וההוצאות של פסילת משפט. היא לא יכולה להרשות את זה.
את לא יודעת כלום על סלסט ווד. את לא יודעת מה מניע אותה.
שלא כמוך, גבירתי הצעירה, היא לא בתוך זה בשביל הכסף.
- ובשביל מה אתה בתוך זה, מר רוהר? - או את משהו, אה?
- למה את חושבת שאני בתוך זה? - אתה תגיד לי.
אני רוצה שהחוק ישתנה.
בגלל זה אתה פה. אבל אתה צריך עזרה.
זה תלוי בך. אתה יכול להיות ילד טוב, לשחק לפי הכללים...
או שאתה יכול להשיג ניצחון סוחף. הבחירה בידייך.
את יודעת, זה אולי יבוא לך בהפתעה,
אבל אני לא חייב לעשות את הבחירה הזאת.
אל תגיד לי. הלוחש שלך מויקסבורג הולך להעיד
שהחברה שלו יודעת את המספר של כמות הנשקים שלה שנצרכים בשוק השחור.
זה נכון. זה בדיוק מה שהולך לקרות.
- מר רוהר. - מה?
מה גורם לך לחשוב שהעד הזה הולך להגיע בכלל לדוכן?
בגלל שהלוחש הזה הגיע אלינו.
- פיטש הולך להגיע אליו. - אנחנו לא התקשרנו אליו. הוא הגיע אלינו.
- הוא העד המוביל שלך. - אנחנו לא...תקשיבי לי.
אתה לא יודע מה האיש הזה מסוגל לעשות!
חמודה! היי! היי! היי!
הוא בא אלינו. הוא במחסה עכשיו. אני לא יגיד לך איפה.
הבנאדם, מתוך מצפון, לא יכול לחכות ולעלות על הדוכן ולהעיד.
אפשר להגיע לכל אחד.
מה את יודעת? המ?
על כמה אנחנו מדברים כאן? כמה את רוצה להוציא ממני?
- חמש, שש, שבע מיליון? - עשר מיליון.
או, זה...מספר גדול.
זה מספר גדול.
כל עוד רנקין פיטש במשחק, אתה לא יכול לנצח.
אז אם רק תשווה את ההצעה שלו, אני אטה את זה לצידך. ביי ביי.
מי פגע בך?
מי הפך אותך לכזאת? קדימה.
את יודעת עם מה את מתעסקת? את יודעת עד כמה זה חשוב?
עברנו על הארגזים האלה עם תיקי המושבעים.
מצאנו את זה בארגז של סינסינטי. הוא השתמש בשם דיויד לנקסטר.
הוא היה מועמד אפשרי מספר 54, אבל הוא לא הצליח להמשיך.
תתקשרי לדויל. תגידי לו לארוז.
הוא הולך לעלות על הטיסה הראשונה לסינסינטי.
בואי נראה אם מר לנקסטר השאיר מאחוריו קצוות רופפים.
לכל אחד יש סוד ישן ואפל. בואו נגלה מי הוא.
איפה הוא לעזאזל?
- הוא היה בחדר לפני שעה. - לא, אני יודע את זה. אני יודע.
עכשיו, איפה הוא? חשבתי שיש לך מישהו ששומר עליו.
- אני ימשיך לנסות במלון. - תמצא אותו. תביא אותו לפה.
מר רוהר, הכל בסדר שם?
תמצא אותו. הכל בסדר, כבוד השופט.
טוב, התקשרת למר קריגלר לפני 10 דקות.
- אפשר להכניס אותו, בבקשה? - כבודו...
- כבודו, אני יכול להגיע אלייך? - אתה יכול. מר קייבל?
כבודו, אני רוצה לבקש הפסקה קצרה.
- איפה העד שלך, מר רוהר? - אנחנו מבררים...מבררים את זה.
בקשתך להפסקה נדחית.
כבודו, זה העד המרכזי שלי.
טוב, אז היית צריך לקשור אותו עם רצועה.
עכשיו, אמרתי לשניכם,
אני לא אסבול עוד שטויות במהלך המשפט הזה.
- אנחנו נמשיך בלו"ז המתוכנן. - אבל, כבודו...
עכשיו, מר רוהר, יש לך עוד בקשה שאתה רוצה להעלות?
כבודו, זה ממש ישפיע על מרשתי אם אנחנו לא נרשה...
אני אקח את זה כבקשה לשקילה מחדש.
- כבודו. - נדחית. תקרא לעד הבא.
- תקרא לעד הבא שלך, מר רוהר. - אין לי עד הבא.
אם כך, מר רוהר, התביעה סיימה. תודה לכם, רבותיי.
וונדל רוהר. תענוג שהיה צריך כבר לקרות. רנקין פיטש.
"חליפה נחמדה. מאוד, אה "עמך.
שלך יותר נחמדה. איך תקרא לה? "שומר לובי"?
או! נעליים יאפיות. טבק גדול?
תנין גדול. נאבקתי בו בעצמי.
תסלח לי, אנחנו מנקים פה.
אני הולך לקבל מכות עכשיו, מר רוהר?
מה עשית לעד שלי? איימת על משפחתו?
כתבת לו צ'ק? אני פשוט סקרן לגבי הטכניקה שלך, מר פיטש.
אולי הוא החליט לא לנשוך את היד שהאכילה אותו כל השנים האלו.
אתה יודע בדיוק למה הוא בא אלינו.
אוי בבקשה אל תגיד לי שבנית את התיק הזה על המצפון של מישהו.
בניתי את התיק הזה על המצפון שלי.
אה, עכשיו אני מבין.
אתה אדם מוסרי שחי בעולם של מוסריות.
- זה כל כך שובה-לב, כל כך יקר ערך. - היי! אל תעשה את זה.
זה בקשר לעד שלי, נכון? זה בקשר לזה שאתה מתעסק עם מרשתי,
עם התיק שלי ועם החוקים שעליהם מושתתת המדינה שלנו!
- המדינה שלנו? - כן!
לא ידעתי שאתה פטריוטי, מר רוהר, מה עם ההתעלמות הבוטה שלך
לזכותם של אנשים לשאת נשק. אתה יודע, התיקון השני לחוקה?
בגלל זה אתה פה? בשביל להגן על החוקה, אה?
ברור שלא. אני פה בשביל לנצח. בדיוק כמוך.
- בגלל שבשביל זה העסיקו אותי. - אהא.
כל השאר לא רלוונטי. לא רלוונטי? לא רלוונטי!?
מערכת שקוראת ל-12 אנשים לשבת ולהאזין לעדויות של עדים, בחורי!
שזה כולל את העד שלי, שהעלמת!
אם אתה סומך על עדויות שינצחו לך את התיק, אז כבר הפסדת אותו, בחורי!
אתה חושב שלמושבעים האלה איכפת מהפצה רשלנית?
- אמינות מוצר? - תהיה בטוח שאיכפת להם!
אה, רובם לא יודעים בכלל לבטא את המילים, שלא נדבר על להבין אותם.
אתה חושב שהמושבע הממוצע הוא המלך שלמה? לא!
הוא בונה גגות עם משכנתא. הוא רוצה ללכת הביתה
לשבת על הספה בסלון ולתת לטלויזיה בכבלים לשטוף אותו.
ואת האיש הזה לא מעניינת אפילו טיפה
האמת, הצדק או הדרך האמריקאית שלך.
- הם אנשים, פיטש. - בדיוק הנקודה שלי.
אין לך מושג על מה דיברתי נכון אדוני?
מה אתה מקווה להשיג אם תנצח?
למה אתה מתכוון?
אתה הולך להחזיר את ג'ייקוב ווד לחיים? לא.
אתה רק תוודא שאישתו נוסעת לבית הקברות במכונית יותר טובה.
והעקב שאיתו היא דורכת לצד קברה של בעלה
שייך לנעל שעולה 1200 דולר. השם שלך מופיע בעיתון.
אבל ג'ייקוב ווד וכל שאר קורבנות האלימות בנשק
ממשיכים להירקב בקבריהם.
אתה יודע מה, פיטש?
- אתה הולך להפסיד. - אני בספק בקשר לזה.
טוב, אולי לא בתיק הזה, או בתיק הבא, אבל יום אחד,
אתה יודע, יום אחד. כבר ראיתי את זה עם בחורים כמוך.
- אתה יודע למה? - למה?
בגלל שאתה לא יכול לשאת כל כך הרבה זילזול
מבלי שזה יהיה מרושע, עד שתהיה לגמרי לבד
בחדר מלא צללים, וכל מה שישאר לך
יהיה הזיכרונות מהאנשים שאת חייהם הרסת.
זה סיפור טוב, וונדל.
אבל זו רק עוד הוכחה למה אתה לא יכול להביס אותי.
בגלל שיכול להיות שאתה צודק...
אבל הקטע הוא, שאני לא שם זין.
מה עוד...שאף פעם לא שמתי.
החליפה הזאת..
- ערב טוב, וונדל. - ג'ורג'. מייסון.
אז..מה הסיפור?
אני צריך גישה למאגרי החירום של החברה.
- מאגרי החירום? - כן.
- בכמה מדובר? - עשר מיליון.
רבותיי, הפסדתי את כוחי במשפט הזה.
- כן? - אני מחפש את דיויד לנקסטר.
אתה אוסף חשבונות?
אני עובד בדודג' ואני מאתר אנשים
שיש להם זיכויים שהם שכחו לקחת.
אני לא יודע לאן הוא הלך. אין כתובת חדשה.
הלוואי שידעתי. יש לי את המכתב הזה בשבילו.
- שמרתי את זה פה. - אני יכו...אני יכול להסתכל בזה?
"ג'ף קר, למען דיויד לנקסטר"
- אתה מכיר את ג'ף קר? - לא.
פרופסור פרנק פלן" "מאוניברסיטת בלומינגטון
אתה יודע אני יכול להתחלק בזיכוי איתך אם רק תיתן לי...
ג'ף קר.
דיויד לנקסטר.
הרבה שמות.
ג'פרי קר.
שלום לך, ג'פרי.
אז, כמנכ"ל אקדחי ויקסבורג, לא היית מודע
שמוצריה של חברתך נמכרו בצורה לא חוקית?
- כן אדוני. בהחלט אדוני. - מר ג'נקל, אתה איש משפחה?
כן אדוני. יש לי בן ונכד בן 8.
עוד משהו שהיית רוצה להוסיף?
התיקון השני לחוקה
מרשה לכל אזרח טוב במדינתנו להחזיק ולשאת עליו נשק.
עכשיו, אנחנו באקדחי ויקסבורג, לא אנחנו כתבנו את זה.
אבל כל זמן שזה עומד על הפרק, אנחנו נמשיך
- לפעול תחת הגנותיו של התיקון. - תודה אדוני. אין עוד שאלות.
פרקליט. מר רוהר, אתה מעוניין לצלוב?
- כן, כבודו. - תמשיך.
- עכשיו, מר ג'נקל... - כן אדוני.
הפירסומת שנועדה לפרסם את הפרפורמה 990,
- אתה יכול לקרוא אותה, בבקשה? - זה ממש שם, פרקליט.
אה, אבל אני חושב שהמושבעים ירצו לשמוע את זה מראש החברה.
אם תוכל להגיד את זה, "...תתחיל ב"קיים גם
"קיים גם בגימור עמיד לטביעות אצבע"
אני מבין. עכשיו, מי לפי דעתך יהיה נלהב לרכוש את הפרפורמה 990
רובה סער חצי אוטומטי בגימור עמיד לטביעות אצבע?
- כל אחד. - כל אחד?
טביעות אצבע הם 90 אחוז מים. מים מחלידים מתכת. המתכת מחלידה.
"זה לא יהיה יותר מתאים לרשום "אל-חלד
במקום "עמיד בפי טביעות אצבע" כאשר אתה מנסה למכור את הנשק הזה
- לציבור הרחב? - טוב, אתה יודע,
לא אני כתבתי את הפירסומת, אדוני. אני חושב שאתה יודע את זה.
ראית אותה? - התנגדות: נסיבתי.
- מתקבלת. מר רוהר. - אני מצטער, כבודו.
אה, עכשיו, מר ג'נקל? - כן אדוני.
תגיד לי אדוני, כמה רווח עושה אקדחי ויקסבורג ממכירת
רובי סער. אתה יודע להגיד?
אה, אני מצטער מר רוהר, אני לא יודע את התשובה לזה.
אני לא מכיר את הנתון הזה.
אבל אתה מכיר את סוג האנשים שקונים נשק מסוג זה, לא?
טוב, הנשק מיועד למטרות שעשוע.
אה. למי? איכרים או ספורטאים בסופ"ש?
- הגנה ביתית. - או משקיעים ממורמרים?
- התנגדות, כבודו. - מתקבלת.
אנחנו מוכרים את הנשקים בצורה חוקית.
אה באמת מר ג'נקל, אתה יודע שזה נשק חביב על העבריינים.
הסטטיסטיקות של החברה שלך מראות את העובדה הזו!
- אדוני, זו אחריותם של אוכפי החוק. - אני מבין. אז זאת לא הבעיה שלך.
- למה שפשוט לא תגיד את זה? - התנגדות, כבודו.
- מתקבלת. - זאת אחריותה של הממשלה!
תגיד את זה למושבעים, אדוני, תגיד להם שזאת לא הבעיה שלך.
- טוב, אני... - תגיד את זה למרשתי, סלסט ווד,
שאיבדה את בעלה, שזאת לא הבעיה שלך.
- תגיד את זה לכל בית המשפט. - אתה מדהים אותי, מר רוהר.
...שהפרפורמה 990 עם העמידות לטביעות אצבע הוא לא הבעיה שלך.
אני עומד בתיקון השני, לעזאזל!
תראה, יש לנו אסטרטגיות לשליטה בנזקים
והעדות שלך לפני ההצלבה היתה יותר מחזקה.
אה, אתה...אתה זה שאמרת לי שאני צריך לבחור בנתיב של הכחשה.
- לא הייתי מוכן כראוי. - תראה מר ג'נקל...
תסתלק מפה.
מר פיטש, הסתכלתי על הפרצופים של המושבעים האלה,
לא ראיתי שם חברים.
איפה לעזאזל אנחנו עומדים עם להבטיח לי את פסק הדין?
זה משחק של חתול ועכבר. אנחנו עומדים לשנות את כל זה...
אתה רק תהיה יותר חתול, ופחות עכבר.
כן, אדוני.
- שלום, מרלי. - שלום, רנקין.
אני מוכן לעשות עיסקה. אני מסכים לתנאים שלך.
אני אשלם לך את הכסף. אני רוצה לפגוש את ניק איסטר.
לא יקרה. וונדל לא צריך לפגוש אותו.
וחוץ מזה, אתה יודע שהוא בבידוד.
טוב, בסדר. מה שלום חברו ג'פרי קר?
אז אנחנו נפגשים או שאין עסקה?
בלתי ניתן למיקוח. מה את אומרת?
אני מקווה שלא איכפת לך. חיכיתי כל 'כך הרבה זמן. הכנתי סנדביץ.
זו חתיכה ממש יפה, ניק. שעון-כיס סירקה 1908.
למען האמת, 1910.
- אתה מצלם את זה? - לא, לא, לא.
אני לא יכול להשתמש בזה. שנינו לא רוצים פסילת משפט.
- לא. - בוא נלך?
האוטובוס שלנו עוזב ב-8 בבוקר, אז זה נותן לנו קצת זמן ביחד.
מרלי, צאי בבקשה מהמטבח.
אני לא פה בשביל לפגוע בך.
בבקשה, חמודה, שבי. תירגעי.
אז מה? אני אמור לשכנע אותך שהם שלי, נכון?
אה, אני מניח שכנראה שהם שלך, או שהם יהיו שלך.
- אני רק רוצה לדעת למה. - כסף.
ישנן דרכים בטוחות יותר לבחור חכם כמוך לעשות כסף.
מהי הסיבה האמיתית?
-עסקים, פוליטיקה, ספורט תגיד לי מה אתה חושב.
אני מתכוון, יש דבר כזה בכלל מושבעים אובייקטיביים, מר פיטש?
לא אם זה תלוי בי.
אז למה עורכי הדין ואנשים כמוך עושים את כל הרווח?
- אתה לא ממש מאמין בחוק. - אני כופר.
ידעתי שיש משהו שאני אוהב אצלך.
ומרלי?
אני אשאיר לה לספר לך את סיבותיה.
- לא לזה התכוונתי. - אז למה אתה מתכוון?
כמה טוב אתה מכיר אותה?
באמת הבאת אותי לפה בשביל לדבר עליה?
על מה כל זה?
טוב, מחר זה היום הגדול ואנחנו צריכים ביטוח.
אז...בואי נדבר.
בואי לפה, שבי, נדבר.
'אני אכין לך סנדביץ.
אני מוכן לשלם את הכסף.
אני יכול להעביר 10 מיליון לחשבון בנק בקיימן,
- בתנאי שתאמת, כמובן. - כמובן.
אבל תגיד לי, מי יש לך?
פרננדז, דשאזו, גריימס ודופרי כבר שלי.
דיטס ודיוק הולכות אחריי האחרים פחות או יותר.
- הררה ושיבר הם קלפים קשים. - לא...טיפלנו בשייבר.
- גם בוויס. - אה.
הררה...לא הייתי דואג לגביו.
- אתה הולך להסיט אותם לכיווני? - אם תשלם, אז כן.
יופי, יופי. תגיד למרלי שאני מוכן לעשות עסקים.
סגור.
- אני חייב לציין שאני נרשם, מר קר..אני.. - איסטר.
- איסטר, נכון. - כן.
לא ראיתי אותך מגיע. כנראה שהמעטתי בערכך.
ובדרך כלל אני לא עושה זאת.
תהיה בטוח לא להמעיט בערכי.
אני בטוח שאחד מאיתו יהיה בקשר.
יש לי הרגשה שאחרי הלילה, אנחנו נהיה חברים טובים.
מי זה?
אני מתערבת שלא ציפית לשמוע ממני כל כך מוקדם.
זה זמן לא טוב?
- לא, ממש לא. - אה, יופי.
שמע, רק רציתי שתדע שהעמית הזה שלך עם המבטא...
לא הולך להגיע הביתה הערב. לפחות הוא לא יילך הביתה.
אאה!
והמחיר הרגע עלה.
חמש עשרה מיליון. בלתי ניתן למיקוח.
תשיג לך קצת שינה, רנקין.
אתה תצטרך אותה.
- היי. - היי.
- מה קרה? - כלום, אני רק..אה..
רק רציתי לשמוע את הקול שלך.
- את בטוחה? - כן, אני בטוחה.
- אני רוצה שתישן קצת. - כן.
אני מתגעגעת אלייך. לילה טוב.
היום, לעורכי הדין וונדל רוהר ודורווד קייבל
יהיו הסיכויים האחרונים לתת את מכת הניצחון למען לקוחותיהם
בתיק של סלסט ווד נגד אקדחי ויקסבורג.
הטיעונים האחרונים כבר מתחילים.
המושבעים שמעו את כל העדויות בתיק המהווה אבן דרך הזה...
זה היה משפט מאוד טעון.
המושבעים היו בבידוד במשך זמן.
- זה סיוט, אחי. - זה יכול להיות היום...
שהם יתחילו עם הדיונים על פסק הדין...
...החלטה בעלת סיכון רב תהיה עוד מעט בידיהם של המושבעים.
זו יכולה להיות החלטה מהירה,
כשהמושבעים יספקו פסק דין אפילו עד סוף היום.
כל חטאם של ג'ייקוב ווד ושאר העשרה שנרצחו...
באותו יום שני בבוקר, היה ללכת לעבודה.
והולך להיות עוד ירי ועוד ירי
וזה לא יפסק... עד שנדרוש שינוי.
שמעתם את מר גרלד ג'נקל,
מנכ"ל אקדחי ויקסבורג, יושב בכיסא זה
ואומר לכם שמה שאנחנו עושים עם הנשקים שלו
זה לא הבעיה שלו והוא צודק.
אתם יכולים לגרום לזה להיות הבעיה שלו עם פסק הדין שלכם.
אתם יכולים, בפעם הראשונה, להפוך את האלימות בנשק
כבעיה של תעשיית הנשק.
אם תעשו כן, אתם תראו פחות ופחות מקרי מוות מיותרים.
כמו מותו של בעלה של מרשתי, ג'ייקוב ווד.
- תבקש משאלה גדולה! - משאלה גדולה! משאלה גדולה!
כן!
זה הילד שלי.
לג'ף הייתה תשוקה אמיתי לחוק.
הוא בזבז את חופשת הקיץ שאחרי השנה הראשונה שלו בעבודה בבית משפט
והמציאות של איך חברת עו"ד גדולה בעצם מתמודדת עם החוק
פשוט שלף חלק מרעיונותיו החוצה.
באביב לאחר מכן, אחרי שגבי השיגה את התואר הראשון שלה,
- הוא נשר והם עזבו. - אה, אני מצטער. אמרת גבי?
גבריאל ברנדט. היא היתה חברה של ג'ף עוד מהבית בגרדנר.
- גרדנר, אינדיאנה? - רק אחת אני מכיר.
ג'ייקוב ווד, אדם בשיאו,
משאיר מאחוריו אישה וילד קטן, אני מתכוון, כמה שזה עצוב,
אי ההבנה, שמובילה לכעס. אנחנו חייבים להשוות את התוצאה
ולא רק לאלה שנפגעים ישירות, אלא כלפי כולנו.
כולנו חווים את הרגשות האלה.
שבגלל זה קיים החוק. לעשות מה שנחוץ.
עכשיו המשפחות האלה מתאבלות וכולנו מתאבלים איתם.
אבל זה כל מה שהחוק מותיר לנו לעשות.
דויל, איפה אתה לעזאזל?
בכיוון יציאה 245. איזה עיירה במרכז אינדיאנה.
- אבל אני חושב שיש לי רמז טוב על הבחורה. - טוב, תזדרז עם זה.
השופט עומד לתת את זה למושבעים. לעזאזל.
גבירותיי ורבותיי, שמעתם את העדויות
והטיעונים של הפרקליטים. אני עכשיו ינחה אותכם,
ואחרי זה אנחנו נצא להפסקת צהריים,
ולאחר מכן תתחילו את הדיונים בינכם.
- וונדל רוהר. - שלום, וונדל.
שלום מרלי.
טוב לשמוע את קולך. הצלחת לארגן את הכסף?
את יודעת, זה מדהים כמה זה קל להשיג 10 מיליון דולר.
זה אימון מעניין. עשר מיליון. כאילו זה היה כלום.
אבל, למרות שאני רוצה לנצח את התיק הזה,
ואני רוצה...
אחרי 35 שנים שאני עושה את זה, את יודעת...
אני חושב שיותר חשוב שאני אוכל לישון בשקט היום בלילה.
מה אתה אומר?
אני אקח את הסיכויים שלי. אני לא נותן לך שקל. שקל לא.
טוב, אני מצטערת בקשר לזה כי אתה נותן את זה לפיטש.
אני נותן את זה לפיטש? אני אקח את הסיכויים שלי.
שלום. שלום.
- אני מצטער להפריע לך. - היי.
אני חושב לקנות את הבית הזה ששם.
לי ולאישתי יש ילד בן 3 ועוד אחד בדרך.
את חושבת שזאת שכונה טובה לילדים?
או, זאת שכונה נהדרת לילדים. אני גידלתי את הבנות שלי פה.
- אה, באמת? - כן באמת.
החיים של הבנאדם הזה נלקחו ממנו, וישנם עוד שנהרגו ונפגעו,
וחברת הנשקים המסריחה הזו גרמה לזה לקרות בכך שזילזלה בחוק.
באמת, לורין, איפה זה יגמר?
כל האנשים האלה תובעים בשביל כסף. מה הלאה? יהיה לך התקף לב,
תתבעי את מקדונלדס? תתבעי את המכולת בגלל שהלכת לשם
- וקנית קתלי חזיר... - לך מפה!
...עכשיו יש לך חסימת עורקים? - או, אחי, אתה עישנת משהו.
תנחשו מה? זוהי עדיין הזכות שלנו לשאת נשקים. תזכרו את זה.
טוב, מר פיטש, אנחנו סוגרים את העיסקה היום או לא?
את יכולה להמתין רק דקה, בבקשה?
דקה אחה.
דויל, תן לי משהו.
טוב, אני לא ממש יכול לדבר עכשיו, מותק.
פגשתי את הגברת החמודה הזאת והיא מספרת לי על השכונה.
התיק אצל המושבעים.
- יכול להתקבל פסק דין כל שניה. - שמעתי אותך, חמודה.
אני יגיד לך מה. אני אתקשר אלייך בחזרה ברגע שאני אהיה בדרך, אוקיי?
- דויל. - גם אני אוהב אותך. טוב, ביי.
כרגע גילינו. רוהר לא משלם. זה שלך.
מרלי? חדשות רעות, שמעתי.
רוהר הוציא את עצמו מהמשחק.
חשבתי שאולי תרצי להפחית קצת את המחיר שלך.
תראה, רנקין, בעוד 30 שניות אתה עדיין הולך להפסיד. אתה מבין?
עכשיו, יש לנו עיסקה או לא?
יש לנו עסקה. אני מעביר את הכסף.
ברכותיי, מר פיטש. הרגע קנית לעצמך פסק דין.
זה לא תפקידנו לשנות את החוק. זוהי חובתנו לשרת אותו.
והחוק אומר שהבחור הזה קוין פלטיי היה האחראי.
- לא חברת הנשקים. - נכון.
אנחנו, כבני אדם, צריכים לכבד את החוק,
אבל החוק גם צריך לכבד את בני האדם.
- זה נכון. אני איתך, פרנק, בסדר?
היי, היי גבירותיי ורבותיי. היי.
אני חושב שהצבעה תעזור לנו פה
אם לאף אחד פה אין שום דבר חדש להגיד.
- בוא נצביע. - אני רוצה להגיד משהו.
לא יכול היה להיות קל.
היי פרנק, תן לו לדבר.
טוב, אני מקווה שאתה אוהב הרבה סוכר באייס-טי שלך.
- אה, כן גבירתי, אני באמת אוהב. - יופי.
- תודה לך. - בבקשה.
- אלה הבנות שלך?
גבריאל ומרגרט.
הם היו תאומות איריות. אתה יודע, הבדל של כיתה אחת.
סלח לי.
עדיין קשה לדבר על זה.
אני מצטער?
טוב, זה היה מספיק גרוע לאבד את מרגרט,
אבל עבר כל כך הרבה זמן מאז שדיברתי עם גבי,
אני פשוט מרגישה שאיבדתי את שתיהן.
טוב, אה, מה קרה? אה, איך מרגרט נפטרה?
אתה לא מפה. אתה בטח לא יודע על הירי.
אני לא חושב שהתיק הזה הוא על נשקים. אני חושב שהתיק הזה הוא על החוק,
וכמו שפרנק אמר, זה על לשרת את החוק.
אבל נשקים מעורבים ואני לא מכיר מישהו בחדר הזה או בעולם
- שמרגיש כל כך בטוח עם נשק... - אוי באמת.
- מה קרה, פרנק? - אני יכול לנחש באיזה צד אתה.
- כן? - כן.
היה לך סדר יום בכל הזמן שהיית פה.
- אתה צודק בזה. - אתה הילד של התביעה.
היי בחייך פרנק. מה אתה אומר?
- זו האמת. - מה אתה אומר?
- תן לו לדבר. - טוב, מה הבעיה פה?
הם ייצרו מוצר טוב. הוא עבד. התיק סגור.
זה קצת יותר מורכב מזה, פרנק.
נער, ג'יימס פראט,
הופיע בבית הספר עם כמה נשקים שהוא קנה
ברחובות של אינדיאנפוליס והוא פשוט התחיל לירות.
כן, אני מצטער שהאישה איבדה את בעלה. באמת, אבל אלה החיים.
אני מתכוון, אני מכיר עוד הרבה אנשים שעברו זמנים קשים אבל הם לא תבעו אף אחד.
- כמו מי? - כמו חברים שלי. איבדו את ידיהם,
- את רגליהם. אף פעם לא קיבלו שקל. והגיע להם יותר טוב. אתה צודק!
תהיה בטוח שאני צודק. סיימנו פה, איסטר.
- אפשר להצביע, בבקשה? - זה לא מספיק טוב.
בואו נצביע. - זה לא מספיק טוב.
אני רוצה לדבר על החוק. אני רוצה לדבר על סלסט ווד.
התקשרו אליי מבית הספר והם אמרו שמשהו
קרה למרגרט. שהיא נהרגה.
- לא מגיעה לה הכסף הזה. - טוב, אולי כן מגיעה לה,
אולי לא מגיעה לה. אבל מגיעות לה כמה שעות מזמננו.
- אפשר להצביע, בבקשה? - כן.
- תגיד לי למה. תגיד לי למה. - אני רוצה להצביע.
כל השאר רוצים להצביע? קדימה, אני רוצה להצביע.
- תגיד לי למה. - טוב, אני רוצה להצביע.
- עוד מישהו פה... - בואו נצביע.
- איך זה עובד, פרנק? - תוריד לחץ, איסטר.
- תגיד לי למה. - לכולנו פה יש בעיות, לא?
- אמן. - לכולנו. אבל אנחנו לא מקבלים כסף על זה.
- היא סבלה! - לעזאזל, אני סבלתי.
אני עבדתי 12 שנה בעבודות מסריחות בשביל משכורת רעב!
אף פעם לא ביקשתי ממישהו עזרה.
- היא לא מבקשת עזרה. - זה בולשיט ואתה יודע את זה.
היא היתה עם ג'ף. זה חבר של גבי.
הוא אמר לי שהילדה שלי, קפאה במקומה.
היא פשוט עמדה שם. זה לקח שניות.
ג'ף המשיך להגיד "לא יכולתי להגיע "אליה" "לא יכולתי להוריד אותה למטה
הוא תמיד חשב שהיה משהו שהוא יכול היה לעשות.
אז מה אנחנו הולכים להגיד לסלסט ווד?
אני לא יודע. אני לא יודע מה אנחנו הולכים להגיד לה.
החיים לא הוגנים"? תרשום את זה על גלויה"? זה הכי טוב שיש לנו?
אני יגיד לך מה עוד. העו"ד הזה יכול להראות לי כמה סרטים ביתיים שהוא רוצה.
מגיע לי הרבה יותר על מה שאני עברתי
מאשר לאישה הזאת שבחוץ. אני מתכוון, תשכח ממנה!
- מה עם החוק? - שיזדיין החוק!
לא איכפת לי אם חברת הנשקים נתנה לבחור הזה אמ-16
עם הסופגניה שלו בבוקר. אני לא נותן לה אגורה!
- זה בולשיט, פרנק. בולשיט. - מי עם פרנק?
כן, אני רוצה לדווח על שוד שמתרחש "ב"חליפות מרדי גראס
רחוב צ'רטר 6510.
אולי חלק מכם מפחדים או מרגישים מאוימים.
אולי לחלק ממכם פשוט נמאס.
פרנק צודק בקשר אליי. אני הכי מעליב פה.
אני החלטתי מה דעתי על המשפט הזה עוד לפני שנכנסתי דרך הדלת הזו.
אבל המשפט הזה הוא לא עליי. הוא לא עליכם.
עכשיו אנחנו חייבים את זה לסלסט ווד לשבת בחדר הזה
ולשקול את עובדות המשפט הזה במשך כל הזמן שזה יקח.
עכשיו אם לא איכפת לכם, ישנה עדות שאני רוצה לעבור עליה.
מר פיטש?
כן?
- אל תעביר את הכסף. - מה? מה הולך פה?
- איפה אתה!? - אני בגרדנר. גרדנר, אינדיאנה.
- זאת מלכודת. - גרדנר.
- תפתח את זה. - אה לעזאזל. יש לנו אורחים.
תפיל את הרשת. אוקיי אנשים. תארזו הכל, תקרעו הכל.
עכשיו. זה לא תרגיל. תמחקו את הכוננים. תסגרו מסכים.
קדימה. קדימה. תאספו את כל התמונות והתיקים.
לא מסכים. תשאירו את המסכים. קוד 4, אנשים.
- מר פיטש? - שלושים שניות!
מר פיטש, אנחנו באמת חייבים ללכת, אדוני.
עשרים שניות!
למב, מה לעזאזל קרה בגרדנר?
.1989 גרדנר נגד נשקי בלאקוול.
עיירה תבעה יצרני נשק, העיירה הפסידה.
העיירה פשטה רגל. פיטש עבד על המקרה.
אתה מבין את זה? פיטש עבד על התיק.
...כדי לשמוע את החלטת המושבעים
גבירותיי ורבותיי המושבעים, האם הגעתם לפסק דין?
כן, כבודו.
תעבירו את זה לפקידה בבקשה?
תודה, פקידה.
בנושא סלסט ווד נגד אקדחי ויקסבורג,
המושבעים בעד התובעת סלסט ווד.
הם דורשים פיצויים מיוחדים בסך מיליון דולר
ופיצויים כלליים בסך 110 מיליון דולר.
בית המשפט הזה עדיין בדיון.
בית המשפט בדיון. סדר, בבקשה, סדר.
- זה בולשיט! - זה מספיק. הישיבה ננעלת.
כאשר השופט הארקין קרא את פסק הדין,
נמחאו בספונטניות מחיאות כפיים בכל האולם. תמיכה ברורה
לאלמנה הבוכיה שהכריזה מלחמה על תעשיית הנשק כולה...
לא משנה מה יגידו השתדלנים המתנגדים לנשק, או ארגון הנשק הארצי,
ביום הזה, באולם הזה, המילה האחרונה היתה של המושבעים.
היו עוד תביעות
נגד יצרני נשק בעבר
והמושבעים תמיד היו בעד חברות הנשק, עד היום.
מענק ה-110 מיליון דולר, שחבר המושבעים נתן לסלסט ווד היום,
יכול לפגוע בתעשיית הנשק.
ולהגיד שזה היה קרב מייגע עבור מר רוהר יהיה רק בלשון המעטה.
למעשה, אתם יכולים להגיד שזה היה קרב של דויד מול גוליית.
אבל היום, תעשיית נשק ענקית אחת נפלה.
עשר שנים, פיטש.
הם הולכים לערער, תעשיית הנשק. אתם יודעים את זה, נכון?
כמובן. אבל לא איתך.
אתה תופיע בתיק אחר, כל תיק,
אפילו על דו"ח של חניה, וזה יפוקסס למס הכנסה.
ולמשרד המשפטים, ולמועצה הפדרלית.
אתה בחוץ. בפרישה מהיום.
גרדנר, אינדיאנה.
- ירי בבית ספר. - הוא זוכר.
נשקי בלאקוול.
העיירה באמת חשבה שיש להם את זה, אה?
כן היה לנו את זה.
עכשיו מה?
מה לעזאזל אתם הולכים לעשות עם כל כך הרבה כסף?
- חמש עשרה מיליון דולר. זה משנה אנשים. - כן, טוב, זה מה שאנחנו מקווים.
תראה, שם בבית, משפחות הקורבנות בהחלט יכולות להשתמש בכסף הזה.
- ביי ביי, פיטש. - חכה, חכה, חכה, חכה, חכה.
- איך הטית אותם, אה?
איך הטית אותם לצידך? שמעתי שהיו לך 10 קולות.
- איך אתה עושה את זה? - לא הטיתי אף אחד.
אני פשוט עצרתי אותך מלגנוב את זה.
נתנו להם לבחור מהלב. זה אומר שהפסדת. תיהנה מהמשקה.
מה, אתה חושב שאתה יכול פשוט ללכת מזה? אה?
ואני מתערב ששניכם, לא יכולים להפסיק!
בגלל שאם הייתם, מה היה נשאר לכם!?
כלום!
בגלל זה אנחנו הולכים לאכול צהריים. אנחנו חוגגים, זה למה.
- אתה יודע למה אנחנו חוגגים? - כן!
אנחנו מאוד שמחים היום.
סלסט, הנרי, תיכנסו פנימה. תזמינו לי מנה של לחם תירס.
קח אותם לשולחן, מילטון. אני בא עוד דקה.
- הבנתי. - תודה.
אני רוצה ללכת הביתה.
אוקיי, בואי נלך.