:אנדרו בראונסברג מציג
סרטו של לורן בוזרו
נעבור לחדשות נוספות משוויץ
בנושא מעצרו של הבמאי .זוכה האוסקר, רומן פולנסקי
פולנסקי נעצר בשווייץ בשבת בערב .לבקשת ארצות הברית
הבמאי בן ה-76 היה בדרכו לציריך
.לקבלת פרס על מפעל חיים
,רומן פולנסקי היקר"
,יהיה לנו לעונג לקבל את פניך"
כאורח הכבוד" .בפסטיבל הסרטים בציריך
פסטיבל הסרטים הצעיר שלנו" גדל במידה ניכרת
מאז השקתו" .לפני ארבע שנים בלבד
אנו מצפים בגאווה" ללמעלה מ-36 אלף אורחים
בפסטיבל החמישי במספר" .שייערך השנה
יותר מכול, אנו מקווים לארח אותך"
ולוודא ששהותך עמנו" ."תהיה מלהיבה ומעוררת השראה
,זה טוב ."מלהיבה ומעוררת השראה"
.היא בהחלט הייתה כזו
"רומן פולנסקי: זיכרונות"
שמי אנדרו בראונסברג .ופגשתי את רומן פולנסקי ב-1964
,כפי שקורה לפעמים .הפכנו עד מהרה לחברים טובים
.הוא הכניס אותי לתעשיית הקולנוע
אקפוץ כעת .שנים רבות קדימה, ל-2009
,קיבלתי שיחת טלפון באמצע הלילה
והודיעו לי שרומן נעצר בשווייץ
.בבואו לקבל פרס על מפעל חיים
כששוחרר למעצר-בית ,בדצמבר 2009
,בילינו יחד והתחלתי לחשוב על כך שחברי הטוב
,חי חיים יוצאי דופן וייחודיים
,מלאים בטרגדיות .בניצחונות ובאסונות
חשבתי שעלינו לשוחח עליהם .ולצלם את שיחתנו
.נשוחח ויקרה מה שיקרה
,היום ה-16 באפריל
בשבוע הבא יעברו בדיוק שבעה חודשים
מאז שנעצרת .בנמל התעופה בציריך. -כן
,רציתי לשאול אותך
באת לפסטיבל הסרטים בציריך .לרגל קבלת פרס למפעל חיים
.בטח התרגשת והיית מלא ציפייה
פסטיבל הסרטים ה-5 בציריך .זה פסטיבל צעיר
הם מבקשים ממני כבר שנתיים או שלוש שנים
.לבוא לקבל פרס על מפעל חיים
למרות שאני ממעט ,ללכת לפסטיבלים
אני נוהג לבוא לגשטאד ,מזה 40 שנה
ובכל פעם שאני משתתף ,באירוע כלשהו בשווייץ
תושבי גשטאד נותנים לי .טפיחה ידידותית על הכתף
,אני מרגיש כאן בבית ,אנשים מכירים אותי
אני מחבב אותם ,ואני חושב שהם מחבבים אותי
לכן חשבתי .שזה הדבר הנכון לעשותו
"נמל התעופה ציריך"
.אז ירדת מהמטוס
הייתי הנוסע הראשון .שירד מהמטוס
מכונית חיכתה לי ודיילת שאלה אותי
אם אני פולנסקי .ואמרה שהיא תיקח אותי
היא לקחה אותי לאזור של נמל התעופה
.שנראה כמו אזור אח"מים .כן-
.שבו לא צריך לעבור במסלול הרגיל .כן-
,אבל היה משהו מוזר
שלושה בחורים הביטו בי .והתקדמו לעברי
?חשבתי, מי הם, עיתונאים .הם לא נראו כמו עיתונאים
אחד מהם הראה לי את תעודת השוטר שלו
.ואמר שהוא בא לעצור אותי
"?שאלתי, "אני יכול לדעת למה
,הוא אמר ."כן, בגלל הבעיות שלך באמריקה"
אני לא זוכר מה היו .המילים המדויקות שלו
הדבר המוזר הוא שהרגשתי .שלווה מוחלטת, זן
?לא היית בהלם ,הייתי מופתע לחלוטין-
,אבל חשבתי לעצמי
,למה אני כל כך שלו ורגוע ?ולא לחוץ
זה היה שונה לגמרי מתגובתי .כשנעצרתי לפני 33 שנה
הסיבה שנעצרת בציריך באותו יום
הייתה שתלוי ועומד נגדך ,צו מעצר מ-1977
כיוון שהודית באשמת קיום .יחסי מין לא-חוקיים עם קטינה
.הודית באשמה
.נכון
פולנסקי, שנמלט מרשויות החוק" "באל-איי, נעצר בשווייץ
לקחו אותי לתחנת המשטרה .ועצרו אותי
"התמונה הגדולה" מתי הורשית לדבר
?עם אשתך עמנואל
.בשלב מוקדם למדי
?איך היא הגיבה
נראה לי שאולי היא חשבה ,שאני מתלוצץ
אבל מהר מאוד היא הבינה .שזה המצב. -שזה רציני
אבל מתי הבנת ?שאתה בצרות צרורות
,זה לא עובד ככה, אנדי .אין רגע שבו יש קליק
זה כמו שמישהו יאמר לך שאתה חולה במחלה
...שאולי ניתנת לריפוי .ואולי שלא-
.ואתה מקווה שתבריא .כן-
,ובינתיים, מיום ליום ,בריאותך מידרדרת
.ואתה מתחיל לאבד תקווה
.אין רגע אחד מסוים, אנדי .אתה פשוט הולך ושוקע בבוץ
אז, למעשה, היית עצור .בכלא שמור ביותר עשרה שבועות
.עמנואל והילדים שלי ביקרו אותי
.הביקור הראשון היה הלם בעבורי
,למרות שכולנו ,עמנואל, הילדים ואני
.ניסינו להעמיד פנים שהכול כשורה
,למרות הכול ,ראיתי שזה נורא בשבילם
,וכשהם היו צריכים לעזוב .זה היה קשה מאוד
אתה יודע מה זה בשביל ילדים .להיות חודשים בלי אבא? -כמובן
.זה זמן ארוך מאוד בשבילם .כן-
:אחת השאלות היא ?מתי כל זה ייגמר
.ואיני יכול לענות על כך
הבמאי רומן פולנסקי הועבר ,למעצר בית בשווייץ היום
לאחר ששילם דמי ערבות .בסך 4 וחצי מיליון דולר
ממשלת שווייץ תחליט .אם להסגיר אותו לארה"ב
"גשטאד, שווייץ, היום"
אני רוצה לחזור לפעם הראשונה .שביקרתי אותך בכלא
אמרת שני דברים בלתי רגילים .ששינו את הרגשתי
...אני לא זוכר מה אמרתי
,אתה לא זוכר אבל אמרת לי
אנדי, מעולם" ,לא היה לי זמן רב לעצמי
ואני מתייחס למעצר שלי" ."כפרישה למנזר
לא הסתפקת בדיבורים ,על ניצול הרגע והשלמה עם המצב
.אלא ממש קיימת את זה
,ואז אמרת ."ואני חושב הרבה על ילדותי"
.אני רוצה לשאול אותך על ילדותך
אנחנו מכירים ,איש את רעהו מאז 1964
,ואני יודע שנולדת בפריז
אבל אני רוצה לשאול אותך ?מה זיכרונותיך הראשונים
?מפריז? אתה זוכר את פריז
.במעורפל. בהבזקים בודדים
אני זוכר רק שהניחו אותי
,במכשיר שקילה עם רשת
והשתוללתי וצרחתי .בניסיון להיחלץ ממנה
אני זוכר את העלייה .במדרגות הנעות במטרו
אבי עבד במכירת תקליטים ."בחברת "היז מאסטרס וויס
,כשהייתי בן שלוש .החליטו הוריי לחזור לפולין
?אחותך גרה איתכם .כן, אחותי גרה אתנו-
,היא הייתה אחותי למחצה .היא לא הייתה בתו של אבי
.היא גרה אתנו בצרפת, כמובן .כשם שגרה אתנו לאחר מכן בפולין
?בקרקוב? עברתם מפריז לקרקוב .נכון-
זו הייתה טעות, כמובן. הם חזרו .לפולין זמן קצר לפני המלחמה
כולם חשבו שהגרמנים ,יפלשו תחילה לקרקוב
כיוון שהיא קרובה ביותר ,לגבול הגרמני
.קרובה הרבה יותר מוורשה
,ורשה הייתה מוגנת היטב .לפחות לטענת ממשלת פולין
,אבי החליט לשלוח אותי את אמי ואת אחותי לוורשה
.ימים אחדים לפני פרוץ המלחמה
"‏"1 בספטמבר 1939
"גרמניה פלשה לפולין"
,המלחמה פרצה .נפלו פצצות והיה מקלט
ירדנו למקלט לעתים .פעמיים או שלוש פעמים בלילה
?היית בן שש .בדיוק מלאו לי שש שנים-
?אז אתה זוכר את ההפצצות .אני זוכר אותן היטב-
ורשה ?האם פחדת מאוד
,לא פחדתי
מלחמה .פשוט לא ידעתי מה צפוי לקרות
,מה שחסר לי יותר מכול .כמובן, היה אבי
לא ידענו היכן אבי נמצא .כשהיינו בוורשה
.הוא שלח אותנו לוורשה ראשונים .רציתי שיהיה אתנו
.לא ידענו היכן הוא ומה קורה .כן-
,לראשונה בחיינו ידענו רעב ...כי לא היה שום דבר לאכול
.כמו כן, כספה של אמי החל לאזול
.היא ניסתה לחפש מזון
היא הביאה פעם אחת סוכר .שמצאה מפוזר על האדמה
היא המסה אותו וסיננה דרך בד .כדי להיפטר מהחצץ ומהאבק
,פעם אחת ,במפעל חמוצים גדול שהופצץ
היא מצאה פחית שימורים גדולה
)‏"הפסנתרן" (2002 .של מלפפונים חמוצים
.זה היה נפלא
,פתחנו את הפחית .והמלפפונים הראשונים היו נהדרים
,אבל כעבור יומיים או שלושה
אכילת המלפפונים החמוצים .ושתיית המים שלהם הצמיאו אותנו
,אבל החוויה הזו הועילה לי
משום שהיא נתנה לי את הרעיון ."לסצנה בסרט "הפסנתרן
.יום אחד שיחקתי בשדה
,מצאתי "זנב" פגז .ששימש אותי כצעצוע
...ואז ראיתי גבר מביט בי מרחוק
.זה היה אבא, כמובן
,רצתי אליו וקפצתי לזרועותיו
והמצב השתפר במקצת, וזמן קצר .לאחר מכן נכנסו הגרמנים לעיר
.ורשה הייתה לעיי חורבות
...עברנו לכתובת אחרת בוורשה
"הפסנתרן" .לזמן מה, וחזרנו לקרקוב
,חזרנו לבית סבתי .שם יכולנו לגור
כשחזרתם לקרקוב, היא .כבר הייתה כבושה בידי הגרמנים
.כן, היא כבר הייתה כבושה
,הדבר הראשון שהבנתי ,שהייתה לו משמעות
.היו סרטי הזרוע
בפולין היו סרטי זרוע לבנים ,שעליהם מגן דוד כחול
.ברוחב 8 ס"מ בדיוק
?גם ילדים היו צריכים לענוד אותם .‏-ילדים מגיל 12
.אז אתה לא ענדת סרט זרוע .לא-
לא הבנתי מה זה, אז הסבירו לי .שזה בגלל שאנחנו יהודים
...יהודים, לא ממש
.הבנת מה זה אומר .לא הבנתי מה זה אומר-
,גרנו אצל סבתי ,אבל זמן קצר לאחר מכן
כל האוכלוסייה היהודית ,הצטוותה לעבור לגור מעבר לנהר
.בגדה השנייה של הוויסלה
זה לא היה .הרובע היהודי לפני המלחמה
.אז עברנו לשם
?מה קרה פיזית ,הם העבירו את כל היהודים
אבל היכן הם השתכנו? הוציאו ?את התושבים המקומיים מהבתים
הם גירשו .את כל התושבים המקומיים
.והיהודים... נכנסו לבתים
"הפסנתרן" (2002) .אבל לא הייתה לנו דירה משלנו. -כן
.זו הייתה דירה גדולה למדי .כן-
.גרו בה ארבע או חמש משפחות
זו הייתה טעימה ראשונה .מהעתיד לבוא
"הפסנתרן" (2002) ?איפה נישן
.אני אישן במטבח עם הבנות .אתה, הנריק ואבא תישנו כאן
.חייתי את זה מחדש בסרט .כן-
...ראית הכול .כן, בהחלט-
.אפילו מקרה קטן
יום אחד חזר אבי הביתה
"הפסנתרן" (2002) .כשדם נוזל מאוזנו
הוא אמר שקצין גרמני צעיר שאל .אותו מדוע לא בירך אותו לשלום
?מדוע לא הסרת את הכובע
.אני מבקש את סליחתך
...בכל אופן, גרנו שם בהתחלה
,המצב הלך והידרדר .אבל החיים היו עדיין נסבלים
אבל אז יום אחד אחותי ,"קראה לי לחלון ואמרה, "תביט
"הפסנתרן" (2002) .וראיתי שבונים משהו מעבר לרחוב
"?שאלתי, "מה הם עושים
."היא אמרה, "הם בונים חומה
באותו רגע הבנתי .שכוונותיהם רציניות
"'מתוך צילומי 'הפסנתרן"
בהמשך, ברחתי מספר פעמים .מהגטו כדי לשוטט בסביבה
.הלכנו לקנות בולים
.אספתי בולים ודברים כאלה
זה היה מסוכן מאוד, והבנתי .שהיה טיפשי מצדי להתגנב מהגטו
.הוריי לא ידעו על כך
...הכאב הרגשי הראשון שחוויתי
היה ילד שגר בבניין השכן .בשם פאבל
הוא היה קצת מבוגר ממני .ונהיינו חברים
.הוא היה ילד מבריק ביותר
.למדתי ממנו המון דברים .הוא היה החבר הראשון שהיה לי
.הגרמנים פשטו על הגטו מעת לעת
היו להם רשימות של אנשים .שהם לקחו איתם
.מעולם לא משפחה שלמה .'רק אדם אחד, האבא או הבת וכו
?ולאן לקחו את האנשים האלה
.למחנות הריכוז
,רובם נלקחו ישירות לאושוויץ
.והפכו לעשן
אני זוכר את הפעם הראשונה .שלקחו אנשים בלילה
"הפסנתרן" ,שמענו צעקות והגרמנים באו .הם היו בתוך הבניין
אבי כיבה את האורות .וניגש לראות מה קורה
הוא הצליח לראות איך שהוא
שהם גררו אישה .במורד המדרגות בשערות ראשה
"הפסנתרן"
משום מה ציירתי ברוק .צלב קרס על הקיר
"?אבי אמר, "השתגעת ...והוא
.ניגב את זה .ניגב את זה-
,הלילה עבר .הם לא נכנסו לדירה שלנו וזהו
למחרת גיליתי .שהם לקחו גם את פאבל
זו הייתה הפעם הראשונה .שלבי נשבר
.אני זוכר זאת היטב
...הוא היה
.ילד מוכשר ביותר
הם לקחו אותו, ואז צמצמו .את שטח הגטו בפעם הראשונה
מפת גטו קרקוב למחרת בבוקר היו דברים ,מפוזרים בכל מקום
.חפצים, תמונות, צעצועים
"'מתוך צילומי 'הפסנתרן"
לאחר כל פשיטה כזו ,האוכלוסייה הצטמקה
אז העבירו אותם ,ופינו את השטח לפולנים
.והקטינו את שטח הגטו
אירוע נוסף שזעזע אותי
היה מקרה שבו אנשי אס-אס .הצעידו נשים, רק נשים
,היו שם אולי 40 או 50 נשים .והם צעקו עליהן
בסוף הטור הייתה אישה ,שהתקשתה בהליכה
.היא נפלה על הברכיים
.היא הלכה ככה ונפלה על ארבע
פתאום הופיע אקדח ,בידו של איש האס-אס
,והוא ירה בה בגב ...והדם פרץ
,הוא לא ניתז .אלא פרץ כמו בברזייה
.כן, ברזייה של דם .ככה-
.רצתי לתוך הבניין שממול
.היה שם גרם מדרגות מעץ התחבאתי מתחת למדרגות
.ונשארתי שם זמן רב
...המקרים האלה גרמו לי להבין
.שצפויים לנו זמנים קשים
.גרנו בחלק החדש של הגטו
צפופים יותר מקודם, איני יודע .כמה אנשים גרו בדירה ההיא
היה לנו חדר נחמד למדי .שהתגוררנו בו עם משפחה נוספת
.היה להם ילד קטן בשם סטפן
.הוא היה בטח בן שלוש, אולי ארבע
,הילד החמוד ביותר שראיתי .בלונדיני עם עיניים כחולות
,כשגילינו שצפויה פשיטה נוספת ,זמן רב לאחר מכן
.הוריי העירו אותי מוקדם בבוקר
אמי עבדה כמנקה ,בטירת ואוול המלכותית
,משכנו של הנס פרנק .המושל הנאצי של פולין הכבושה
היא הייתה יוצאת מהגטו .וחוזרת אליו בכל יום
.לאבי היו מכרים בשם וילק
הוא הפקיד בידם
,חלק מתכשיטי המשפחה וכסף
.למקרה שאצטרך לברוח
.אמי לקחה אותי אל משפחת וילק
,לאחר הפשיטה .אבי בא לאסוף אותי, לא אמי
,כשהוא בא ,הוא חיבק אותי ונישק אותי
.הוא היה מלא אהבה, והלכנו
,כשהתקרבנו לגטו, מעל הגשר
,הוא פרץ לפתע בבכי ואמר ."לקחו את אימא"
.אבל אני לא בכיתי
,אמרתי לו ."תפסיק לבכות, יעצרו אותנו"
.כך זה היה
?מה עם אחותך ,למעשה, הם באו לקחת את אחותי-
,אבל אחותי לא הייתה בבית .אז הם לקחו את אמי במקומה
מאוחר יותר גיליתי .שאמי הייתה בהיריון
הם לקחו גם את הוריו .של סטפן הקטן
הגרמנים לקחו את משפחתו ?והשאירו אותו, ילד בן שלוש
?פשוט השאירו אותו לבד ...לא היה אכפת להם-
.הם לקחו את האנשים וזהו
התחננתי בפני אבי .שניקח אותו אלינו
הייתה לו תמונה .שלו עם אמו בשדה שיפון
הוא הראה לי כל הזמן .את התמונה הזו, שלו עם אמו
.אבי עבד ,הצעידו אותם לעבודה מחוץ לגטו
.ואנחנו למדנו במין בית ספר
היה מין שיעור או משהו ,במשך שעה ביום
אבל בשאר הזמן .הועסקנו בייצור שקיות נייר
.אתה יודע, שקיות נייר
.כך מכינים שקית נייר
.לוקחים עשרה או 20 ניירות .כן-
.מורחים דבק רק על השוליים .כן-
.ואז אפשר להדביק אותם ככה
.ככה
אז מקפלים .את הצד הזה לכאן, ככה
.אז עושים ככה... וככה
?אתה רואה .כן, כן-
ואז עושים ככה וככה .ומדביקים כאן
.ויש לך שקית נייר
לפחות למדתי משהו .שיכול להועיל לי
הגיע רגע שבו ידענו
.שעומדים לחסל את הגטו
אבי לקח אותי בשעת בוקר מוקדמת
.אל גדר התיל מאחורי בניין השומרים
היו לו מספרי תיל והוא חתך את הגדר
."ואמר לי, "לך .הוא לא ידע שאין לי צורך בכך
.ידעת איך לצאת מהגטו לבד .כן, כמובן, אבל לא סיפרתי לו-
הלכתי לבית משפחת וילק .והדלת הייתה נעולה
.הם לא היו בבית
חשבתי שזה תירוץ נהדר .לחזור לגטו ולהצטרף לאבי
כשהתקרבתי לגטו
"הפסנתרן" (2002) ,ראיתי יהודים, אסירים מוצעדים
.וראיתי את אבי ביניהם
"'מתוך צילומי 'הפסנתרן"
הוא ראה אותי
."ואמר, "תסתלק מפה
.והסתובבתי והלכתי משם
?מה קרה לסטפן
כעבור שנים רבות האנשים ששרדו סיפרו לנו
שכל הילדים בגטו
.נלקחו לחצר בית ספר ונורו
)‏"הפסנתרן" (2002 .סטפן היה חלק מהקבוצה הזו
?ירו בהם .ירו בהם, כן-
רומן נשאר אצל משפחת וילק" ...תקופה קצרה
הם השתמשו בכסף" ...שאביו של רומן נתן להם
והעבירו אותו עד מהרה" ."למשפחה אחרת, משפ' פוטק
נשארתי אצל משפחת פוטק .זמן מה
,היה להם בן בדיוק בגילי .בשם מייטק
.מייטק היה המדריך שלי
התחלתי לראות את קרקוב .מהצד השני
.בתי הקולנוע, קודם כול
.מייטק לקח אותי לקולנוע
,הכרטיסים היו זיל הזול .ולא היית אמור ללכת לקולנוע
:הייתה סיסמה ."רק חזירים הולכים לקולנוע"
?מה הקרינו .סרטים גרמניים-
?...סרטים גרמניים ישנים או נאציים
.ישנים וחדשים .לא הקרינו כמעט סרטי תעמולה
.רק סרטים סנטימנטליים גרועים
...לעתים
,"מחזמר, כמו "גאספרונה .אני זוכר. איום ונורא
.אבל, בעיניי, זה היה קסום. קסום
לאחר מכן הם החליטו לשלוח אותי .לבני משפחתם בכפר
הם גרו .בבית עם גג קש באמצע היער
.באזור כפרי הררי, יפהפה .נוף ימי-ביניימי
,כן, ובאותו אי של שקט ושלווה
לא יכולת להעלות על הדעת
אילו זוועות התרחשו .במרחק קילומטרים ספורים משם
.לא, לא .זה היה כמטחווי אבן מאושוויץ
?מה עשית במשך היום .מטלות-
?עזרת במשק הבית .כן, עזרתי במטלות הבית-
.הייתה עבודה רבה, היו תרנגולות
...היה הרבה מה לעשות, כמו
.חיי איכרים .הם לא לקחו את הגרעינים לטחנה
,הייתה אבן קטנה עם חור ...שבתוכו נעוץ מקל וסובבנו אותו
.כך הכנו קמח .כן-
.האישה הייתה נהדרת
.אדוקה בדתה, כמובן
.עדינה מאוד .היא הייתה נחמדה מאוד אליי
?באמת .כן. הבעיה הייתה מזון-
,היו להם שמונה דונמים של אדמה
ועליהם היו צריכים לגדל .תפוחי אדמה ושיפון
)‏"טס" (1979 אבי המשפחה ?היה שתיין
.לא. הוא לא עשה כלום
,הוא עישן את מקטרתו ועם בוא האביב
התווכח עם אשתו על גודל השטח .שיוקצה לגידול טבק למקטרתו
,כמובן, היא התנגדה .כי אוכל היה חשוב יותר מטבק
...מה שהציל את חיי .היה בוסתן מסביב לבית
.הרבה פירות
,זה סיפק לנו את מה שהיינו צריכים ."אנחנו קוראים לזה "ויטמינים
?אבל בחורף היה הרבה יותר קשה .בחורף היה קשה-
,לא אשכח זאת לעולם .יום אחד ראיתי גבר מתקרב
,)‏"יונקים" (1962 סרט קצר מאת רומן פולנסקי .ראיתי את צלליתו הולכת וקרבה
משום מה דמיינתי שזה אבי .שבא לבקר אותי
.כמובן, לא ידעתי היכן אבי נמצא
.הוא היה במחנה הריכוז מאוטהאוזן
.באוסטריה .באוסטריה-
,והייתה לי מין הזיה
,לא אשכח לעולם את הרגעים ההם
משום מה הייתי משוכנע .שאבי בא אליי
,כשהוא הלך והתקרב ,ראיתי שזה מישהו אחר
.גבר שחצה את השדה לתומו
אבל אז הגיעו שמועות ,שהחזית מתקרבת
ואכן התחילו לחפור שוחות .לא הרחק מאתנו
.היה מקרה מפחיד אחד
,הלכתי לקטוף אוכמניות
,ואז שמעתי זמזום ,אתה יודע, בזזז
.וקול נפץ של ירייה
הבטתי לאחור וראיתי גבר במדים גרמניים אוחז ברובה
.יורה לעברי
...רצתי הכי מהר שרצתי בחיי
,לעבר השיחים ואל תוך היער ...שכבתי והסתתרתי שם
?למה הוא ירה בך .תגיד לי אתה-
?הוא ירה בך להנאתו .אני לא יודע-
.כמו ארנבת .בדיוק-
היה מקרה נוסף .שזכור לי כרגע יפהפה
,זה היה בקיץ ,וקטפתי אוכמניות ביער
...ופתאום שמעתי זמזום
ביער שומעים .זמזום חזק של חרקים. -כן
אבל אז הבנתי ...שזה משהו שונה. זה היה
.ואז ראיתי מבנה של מטוסים
אלה היו מטוסי בעלות הברית .שבאו להפציץ את הגרמנים
שכבתי על האדמה .בקרחת יער קטנה
.זה היה יום נפלא
.נפוצו ידיעות שהחזית מתקרבת
.חזרתי לקרקוב .התגוררתי שוב אצל משפחת פוטק
הייתה אזעקה .וכולנו רצנו למרתף
.נשארנו שם כל הלילה ולמחרת
ברגע מסוים מישהו הלם בחוזקה בדלת
"!וצעק: "פתחו את הדלת
,מר פוטק ניגש לפתוח את הדלת .וזה היה השכן שלנו
?מטומטמים, מה אתם עושים כאן"
!הרוסים נכנסו לעיר" "!אנחנו משוחררים
.השמחה... הייתה שמחה אדירה
אלה היו רגעי אושר, ומיד לאחר מכן .היה חוסר מזון מוחלט
...שום דבר לא פעל
?...גרוע יותר מבימים שהגרמנים .גרוע יותר-
.אז סבלתי רעב אמיתי, כולנו
.החיילים חילקו לחם לפעמים
.לפעמים חילקו מרק
באחד הימים דוד שלי .זיהה אותי ברחוב בקרקוב
.והם לקחו אותי לגור איתם
?היו להם ידיעות מאביך
.לא, לא היו ידיעות מאבי ומאמי
לא ידענו עדיין שאמי הייתה במשלוח
.שנשלח ישירות לתאי הגזים
רק זמן רב אחר-כך .גילינו שאמי מתה
.חיכיתי זמן רב שתשוב
היום הנפלא ביותר היה ,כשחזרתי הביתה יום אחד
,ובמטבח, ליד השולחן הצמוד לקיר
,ישבו הדוד שלי ולידו גבר נוסף
.שזיהיתי שהוא אבי
זה היה הרגע היפה ביותר .בחיי הצעירים
,אבי הושיב אותי על ברכיו
,אבל הייתי כבר גדול מדי ,הייתי בן 12
,למרות שהייתי קטן מאוד כל חיי
כנראה משום שלא קיבלתי .תזונה מספקת בילדותי
,כשישבתי על ברכיו .הרגשתי את עצמותיו
?הוא עבר לגור אתך
,הוא גר אתי ימים אחדים .ואז יצא לחפש מקום מגורים
,ואז מהר מאוד, מהר מדי ,הוא הכיר אישה
.והם התחתנו ומצאו מקום מגורים
,הייתה להם דירה קטנה מאוד
ומובן שהוא לא יכול היה ,לשכן אותי אצלם
.ולא באמת רציתי לגור איתם
חשבתי שבאופן כלשהו .הוא בגד באימא שלי
.כבר ידענו אז שהיא מתה
?זו הייתה ונדה .זו הייתה ונדה, כן-
.והוא חי איתה עד סוף ימיו .כן, עד סוף ימיו-
?ואחותך .אחותי השתחררה מאושוויץ-
,היא הייתה באושוויץ .אבל שרדה
היא הייתה צעירה, ולצעירים .היה קל יותר לעמוד בכל התלאות
.היא נסעה מיד לפריז
היא אהבה את צרפת ,ורצתה לשוב לשם
.היא לא רצתה לחזור יותר לפולין
,לא ידעתי מה עלה בגורלה
ואז היא גילתה בדרך כלשהי .שאנחנו חיים
,היא שלחה לנו מכתבים .והתחלנו להתכתב
...המכתב הראשון היה ודאי .כן, זה היה פנטסטי-
.פנטסטי .זה היה פנטסטי, כן-
אני זוכר שסיפרת לי סיפור מדהים
,על כך שאביך ואשתו, ונדה .באו לבקר אותך בגשטאד
.אבי בא יחד עם ונדה
שיכנתי אותם במלון קטן ,בקרבת מקום, בשנריד
והלכנו לאיזה נשף או דיסקוטק .או ארוחת ערב. ירד שלג
,אני חושב שנהגתי בריינג' רובר שלך
,וכל החבורה מאחור ...אני לא זוכר כמה אנשים
,"אמרתי, "רק אקפוץ אל אבא שלי .רציתי לראות אותו. -כן
,"אמרתי, "חכו באוטו .ורצתי לחדרו
ונדה ישבה ליד השולחן .עם מנורה קטנה וקלפים
.היא שיחקה סוליטר
וברקע התנגן השיר "...הוי, אבא שלי"
.ואבי ישב על המיטה ובכה
.מה קרה?" שאלתי את ונדה" .עזוב אותו, זה בגלל המוזיקה"
אני חושבת" ."שהוא בוכה בגלל המוזיקה
"?אז אמרתי, "אבא, מה קרה
...הוא עשה .והמוזיקה נגמרה
.ידעתי שכולם מחכים לי באוטו
."והוא אמר לי, "שב, שב כאן
ואז הוא אמר, "כשחיסלו את הגטו ,"ושלחו את כולנו לפלאשוב
פלאשוב היה מחנה ליד קרקוב
שממנו שלחו אנשים .'למחנות המוות וכו
:הוא אמר, "יום אחד הודיעו ."'כולם למגרש המסדרים'
,אז כל האסירים רצו ,התרגולת הקבועה
.והם עמדו שם שעות על שעות
.כולם החוצה'" .'הילדים, להישאר בצריפים
.ואז הגיעו משאיות"
התחילו להוציא את הילדים" .מהצריפים ולהעלות אותם למשאיות
האנשים התחילו" ,להתנודד ולהתלחש
לבכות ולצעוק" ולתלוש את שערות ראשם
."ולשכב על האדמה"
,הוא אמר, "כמו תולעים סביבי
ואני הייתי אחד הבודדים" ,"שהמשיכו לעמוד
,כי לא היה לו ילד בצריפים .זה היה אחרי שנמלטתי
,ראיתי את האנשים סביבי"
זה היה מחזה" ,אפוקליפטי, סוריאליסטי
"...ועמדתי שם ומערכת הכריזה"
כי הגרמנים השמיעו תמיד ,מוזיקה במערכת הכריזה
"...הוי, אבא שלי"
הוי, אבא שלי" .היה ליצן נפלא
הוי, אבא שלי" .היה אמן גדול
,גבוה על החבל" .איזה מחזה מרהיב
"...הוי, אבא שלי"
,נחזור לסוף המלחמה
לא הלכת לבית הספר .במשך כל המלחמה
?איך הצלחת לחזור ללימודים
.הייתי תמיד האחרון בבית הספר
,איך שהוא העבירו אותי הלאה .כי חשבו שיש לי פוטנציאל
.היינו שלושה .היה לי חבר בשם וינובסקי שצלע
.הוא חלה בפוליו בילדותו
.והיה נער נוסף בשם פייצ'רקובסקי
...שלושתנו היינו ?התלמידים הכי גרועים בכיתה-
.התלמידים הכי גרועים בכיתה ?ידעת לקרוא-
למדתי את אותיות הא"ב .ממכונת הכתיבה של אבי
,בזמן המלחמה, כשהלכתי לקולנוע .היו כתוביות בסרטים
,הצלחתי לקלוט משהו .הכתוביות התחלפו כה מהר
אז למעשה התחלתי .ללמוד לקרוא בקולנוע
."היה ספר בשם "שירת רולן
תרגום של היצירה הצרפתית ,מהמאה ה-12
.בפולנית ארכאית מאוד
.זה היה הספר הראשון שקראתי
,קראתי בו שעות ארוכות
.והיו מילים רבות שלא הבנתי
יש לי חורים בהשכלה ,שלא אוכל להשלים לעולם
,משום שזה הגיל החשוב ביותר .בין שש ל-12
אבל החלום שלי היה ,"להיות חבר ב"צופים
."והצטרפתי ל"צופים
גם כיום אני חושב על כך .לעתים קרובות. זה עשה לי משהו
,המשמעת, הטיולים הליליים .האחריות
.זה היה נפלא .זה היה מרכיב חשוב מאוד בחיי
,הערבים ליד המדורה ,כשהיינו צריכים להעלות מערכונים
ופתאום ראיתי ,שאני הכוכב של הקבוצה שלי
.ואז גיליתי שיש לי כשרון
הקריירה שלי התחילה ."במחנה "הצופים
היכן התחילה הקריירה שלך ?בתעשיית הבידור באמת
.היא התחילה באמת ברדיו
אחרי המלחמה .בניתי מקלט רדיו גביש
...הצלחתי להשיג דיודת גביש .כן, היה לי מקלט כזה-
?באמת? בנית רדיו כזה .גם אני בניתי רדיו כזה-
...בניתי את הרדיו .וזה היה רגע נפלא
החזקתי את המכשיר .ושמעתי קול מדבר
.קסם .קסם בלתי רגיל-
.ולא היה אף אחד בבית ...כן-
רצתי החוצה .וצלצלתי בדלת של השכן
.הוא היה איש זקן ."אמרתי לו, "בניתי רדיו. תקשיב
,הוא הביט בי ואמר ."אני לא שומע כלום"
,הייתי מאוכזב נורא .ואז הבנתי שהוא חירש
בכל אופן, לאחר מכן ,ישבנו מול מקלט רדיו אמיתי
,כמו שיושבים היום מול הטלוויזיה
,והייתה תכנית רדיו אחת .כך קוראים לזה? -כן
,למרות שלא רואים את זה .קוראים לזה "תכנית" באנגלית
."היא נקראה "חבורת ילדים עליזה
האזנו לתכנית, ויום אחד .הזמינו ילדים לבקר בתחנת הרדיו
.מובן שהלכתי לשם מיד
.הייתה שם אישה בשם ביליז'נקה
.היא הייתה מנהלת התכנית
היא שאלה אותי ,מה דעתי על התכנית
ואמרתי לה שהילדים היו .נוקשים ומלאכותיים, לדעתי
הם לא דיברו .כמו שאנשים אמיתיים מדברים
.ואמרת את זה .אמרתי לה, כן-
דרוש לילד אומץ רב .כדי לומר דבר כזה
.לא הבנתי שזה דורש אומץ
.אבל אמרת את זה .פשוט אמרתי את זה-
.זו הייתה האמת .כן-
הם שאלו אם אני יכול לעשות זאת ."טוב יותר. אמרתי, "כמובן
,והם אמרו "?מה אתה יכול לעשות"
פצחתי מיד באחד המונולוגים ,"שביצעתי ב"צופים
.והציעו לי להצטרף לתכנית
קיבלתי את תפקידי הראשון .כשהייתי בערך בן 13
כשהייתי בן 14, ביליז'נקה הייתה .גם מנהלת התיאטרון לצעירים
,חיפשו שחקנים לאחת ההצגות
,"שנקראה "בן הגדוד
.וקיבלתי את התפקיד הראשי
...אז אילולא האזנת לרדיו
אילולא בניתי ,את מקלט הרדיו ההוא
.לא הייתי כאן אתך עכשיו
.אולי לא היינו נפגשים, אנדי
.בהחלט נטיתי לכיוון המשחק
גילמתי תפקידים קטנים ,במחזות אחרים
ואז בית הספר לקולנוע הפיק .סרט על ידי ארבעה סטודנטים
,אנדז'יי ויידה במאי ?אחד מהם היה ויידה, אגב. -באמת
,המורה שפיקח על הפקת הסרט ,'אדם בשם בודז'ייביץ
ראה אותי משחק בהצגה
והציע את שמי .לתפקיד קטן בסרט
"שלושה סיפורים" (1951) .זו הייתה חוויה קסומה בעבורי
.והיה בית ספר, מכללה לאמנות
הגשתי כמה ציורים .והתקבלתי ללימודים
כעבור חודשים אחדים הייתי .אחד התלמידים הטובים במחזור
.פתאום הייתי מאושר בבית הספר
,רישום, פיסול, גרפיקה .ציור, תולדות האמנות
ואז ניגשתי לבחינות הבגרות ,בבית הספר לאמנות
.ונרשמתי לבית ספר למשחק
הדרכתי חברים ,לקראת בחינות הכניסה
.כי הם לא ידעו כלום .אני הייתי שחקן
.היו לי כבר ניסיון ומוניטין
הדבר היחיד שחסר לי היה הרקע החברתי
.הדרוש בימי המשטר הקומוניסטי
לא הייתי איכר .או בן מעמד הפועלים
."אבי היה מה שנקרא "יזם עצמאי
היה לו בית מלאכה קטן ,עם שישה פועלים
."אז הוא היה ממש "אויב העם
כל חבריי שהכשרתי .התקבלו ללימודים, אבל אני נדחיתי
?היית שבור .לגמרי-
.אחד המורים הכיר אותי בעבר
,הוא היה נציג המפלגה
...שהחזיק את
.המידע על כל חברי המוסד
?והוא מנע את קבלתך .הוא מנע את קבלתי-
אז מה עשית? -נסעתי לוורשה ,וניסיתי להתקבל לבית ספר אחר
.אבל גם שם לא קיבלו אותי ?בית ספר למשחק-
.בית ספר למשחק .בטח היית מדוכא נורא-
.זה היה נורא ,ואז נרשמתי לבית ספר שלישי
,בית ספר למופעי בידור
.שהיה מתחת לרמתי .אפילו הם דחו אותי
זה היה נורא, משום שהייתי חייב .ללמוד כדי שלא יגייסו אותי לצבא
.גיוס לצבא היה אסון
אז היית מוכן לנקוט ?באמצעים נואשים
התחלתי לחשוב ברצינות .על בריחה מהארץ
,זה היה קשה מאוד .כי הייתה שמירה בגבולות
.יכלו לירות בי
חשבתי לבנות מתקן פשוט מאוד
שיאפשר לי לחצות .את גבול פולין-גרמניה
.חשבתי לבנות צוללת פשוטה מאוד
.עם דוושות ...עם דוושות-
.היו לי ממש תכניות מעשיות
נסעתי לקרקוב .והלכתי לבקר את אבי
סיפרתי לו שהתקבלתי .לבית ספר לקרקס בוורשה
הוא אמר לי שאני שקרן .ושאני משקר כל הזמן
.פרץ בינינו ריב קשה
,הם היו מחוץ לבית ,אבי וונדה
.כשהטלפון צלצל
,יז'י ליפמן צלם ,על הקו היה צלם הסרט של ויידה
.ליפמן, שאותו הכרתי
,אנדז'יי ויידה במאי הוא אמר לי שאנדז'יי רוצה
.שאשתתף בסרט שהוא עומד לביים
.סרט הבכורה שלו
.נס .נס, נס-
אבי חזר בערב וסיפרתי לו
,שהם התקשרו לכאן .כי לא ידעו היכן למצוא אותי
.כמובן, אבי אמר שזה שקר גס .כן-
.אז טרקתי את הדלת ועזבתי
עליתי על הרכבת הראשונה .ונסעתי לוורשה
.ואז התחילה תקופה נפלאה בעבורי
‏"דור" (1955), סרטו הראשון באורך מלא של אנדז'יי ויידה ,עמדתי לשחק בסרט אמיתי
.לעבוד עם שחקנים אמיתיים
,אבל זה היה בקיץ ,שנת הלימודים עמדה בפתח
.ולא ידעתי מה לעשות עם עצמי
,'נפגשתי שוב עם בודז'ייביץ
,והוא אמר לי .ברור שאתה רוצה להיות במאי"
למה שלא תלך ללמוד" "?בבית הספר לקולנוע
?אמרתי, "איזה סיכוי יש לי
'בית הספר לקולנוע בלודז" ."הוא מוסד כה יוקרתי
,הוא אמר, "לא יהיה לך שום סיכוי ."אם לא תנסה
.והתקבלתי ללימודים
.ביה"ס הממלכתי הגבוה לקולנוע" "מגמת בימוי. פולנסקי
מהר מאוד הרגשת שזו בעצם .הקריירה שרצית מאז ומעולם
,ידעתי שזה מה שאני רוצה .אבל לא ידעתי איך להגיע לשם
,לא העליתי בדעתי שזה אפשרי .אבל דחפתי לכיוון הזה
.הצטיינתי בעשיית סרטים
בית הספר נתן לנו הזדמנות .ליצור סרטים משלב מוקדם מאוד
,יצרתי כמה סרטים קצרים
)‏"שני אנשים וארון" (1958 ,בראש ובראשונה ,"את הסרט "שני אנשים וארון
שביימתי במיוחד לכבוד .פסטיבל הסרטים בבריסל, וזכיתי
זה היה צעד ראשון קטן .לקראת העתיד לבוא
לאחר סיום לימודי הקולנוע, קיבל" .רומן עבודה בקבוצת הפקה פולנית
לאחר מכן, הוא הציג את הרעיון"
,לסרטו הראשון באורך מלא" .'סכין במים'
,התסריט הוגש למשרד התרבות"
שנדרש לאשר כל סרט" .שהופק בפולין הקומוניסטית
.התסריט נדחה"
רומן המיואש נסע לפריז" .לשהות אצל אחותו
עד שיום אחד ראש קבוצת ההפקה" ."התקשר אליו
הוא אמר לי, "אתה יודע .שהמצב הפוליטי משתנה לגמרי
...אם תחזור לפולין ותאמר"
,ששכתבת את התסריט"
,"נוכל להגיש אותו שוב" .וזה מה שעשיתי
ופתאום עמדתי לביים .סרט ראשון באורך מלא
.סיימתי את הסרט
"סכין במים" הוא זכה לקבלת פנים שלילית ביותר ,מצד הרשויות, העיתונות
,מצד ראש הממשלה בכבודו ובעצמו
,שלפי הסיפורים .השליך מאפרה על המסך
.הייתי מדוכא מאוד
באותה תקופה .הייתי נשוי לברברה לאס
.היא הייתה שחקנית .היא הייתה שחקנית, כן-
.זמן קצר לאחר מכן התגרשנו
היינו נשואים .שנתיים בלבד או משהו כזה
"קפה דה פלור"
באותו זמן ניסיתי .לפלס את דרכי בצרפת
באותה תקופה הכרתי .את ז'ראר בראש
,כתבנו את התסריט הראשון שלנו ."ללא מוצא"
.איש לא התעניין בו, כמובן
,במשך שלוש או ארבע שנים ...אני ובראש
,ניסינו נואשות לעשות משהו
.בלי הצלחה .אף אחד לא גילה עניין
"מאהבים בסרט פולני"
"ואז גיליתי שהסרט "סכין במים
.מוקרן בכל העולם בהצלחה אדירה
)‏"סכין במים" (1962 הוא השתתף בפסטיבל ונציה
.וזכה בפרס המבקרים
פתאום שמעתי שהסרט מועמד ,לאוסקר בקטגוריית הסרט הזר
שהוא זכה להצלחה גדולה בלונדון
.והוזמן גם לפסטיבל כלשהו במינכן
בזמנו, הזמנות לפסטיבלים .שימחו אותי, לא כמו בימינו
לא ידעת שיכולים לעצור אותך .בדרך לפסטיבל
נסעתי למינכן .ופגשתי שם את ג'ין גוטובסקי
הוא אמר לי ,שהוא מפיק סרטים פולני-אמריקני
.שהוא גר בלונדון
ג'ין זיהה מיד" ,את הפוטנציאל של רומן
הביא אותו ללונדון והציג אותו" .בפני חברות הפקה שונות
,'אחת מהן הייתה 'קומפטון פילמס" 'חברת סרטים סוג ב
.שרצתה להפיק סרטי אימה זולים"
רומן וז'ראר בראש הציגו בפניהם" ".'את הרעיון לסרט 'רתיעה
,אני וז'ראר כתבנו מהר תסריט
.שהוצג תחילה כסרט אימה
הוא מצא חן בעיניהם ,והם אמרו שיפיקו אותו
."וכך נולד הסרט "רתיעה
"רתיעה" (1965) ,שדרגנו את התסריט לאחר מכן
.במרוצת תהליך ההפקה
הוספנו רקע פסיכולוגי ,לדמות הראשית, קרול
.שבחרתי בקתרין דנב לגלם אותה
.כך החלה תקופת חיי בלונדון
.ואז נפגשנו .כן, זו בדיוק התקופה שבה נפגשנו-
מעולם לא חיבבתי במיוחד ."את "רתיעה
זה סרט שנועד .להתחיל את התהליך
,זה היה סוג של זנות .בפעם היחידה בחיי האמנותיים
,ואז, לאחר הצלחת הסרט ."הם הסכימו להפיק את "ללא מוצא
,"רק בגלל ההצלחה של "רתיעה .נוצר הסרט "ללא מוצא". -בדיוק
)‏"ללא מוצא" (1966 זה הסרט הראשון .שהתגאיתי בו באמת
.אני עדיין גאה בו .זה היה סרט-סרט
,ואז ביימתי את "סלח לי .אבל אתה נושך את צווארי". -כן
זה היה הרגע המאושר ביותר שלי .באותה תקופה
.כי אז פגשתי את שרון
?איך פגשת אותה
,"אחרי "ללא מוצא .מצבנו היה טוב מאוד
.כולם רצו אותנו
"מטרו-גולדווין-מאייר" "סלח לי, אבל אתה נושך את צווארי" חתמנו עם מרטין רנסוהוף, בעל חב' הפקות שעבד עם אם-ג'י-אם
,על חוזה להפקת "סלח לי ,"אבל אתה נושך את צווארי
.קומדיה על ערפדים .שהיית אמור לככב בה-
"סלח לי, אבל אתה נושך את צווארי" .ואכן כיכבתי בה. -כן
לצד ג'קי מגאוורן. -כן. -הכוכב .האמיתי, בעיניי, היה ג'קי מגאוורן
למרטי רנסוהוף היה חוזה
עם שחקנית אמריקנית .ששיחקה בסרט באנגליה
.שמעתי את שמה, שרון טייט
אפילו לא הצלחתי להפריד בין השם ."הפרטי לשם המשפחה, "שרונטייט
.זה נשמע לי כמו מלון מזן שארנט
,בסופו של דבר ."הבנתי ששמה "שרון טייט
פגשתי אותה במסיבת קוקטייל
שמרטי רנסוהוף ערך .לרגל הסרט שהשתתפה בו
,היא נראתה לי צעירה יפהפייה
אבל חשבתי על דמות שונה לגמרי .לתפקיד הגיבורה בסרט
היא הייתה אמורה להיות ,בתו של בעל פונדק יהודי
.ושרון ממש לא נראתה כך
אבל מרטי רנסוהוף ואנשיו ,עמדו על כך שאבחן אותה
.ונעניתי להם ,נתתי לה פיאה אדומה
,והבנתי שלאור סגנון הסרט .זה אפשרי
.אז ליהקנו אותה
קומדיה היא אחד .מסוגי המשחק הקשים ביותר
זה לוקח המון זמן, כי חייבים להיות .רציניים, מצחיק ככל שזה נשמע
,אין לי ניסיון בתחום .אבל החלטתי לתת לזה סיכוי
סלח לי, אבל" "אתה נושך את צווארי (1967) כשצילמנו בהרי הדולומיטים באיטליה
.התקרבנו זה לזה והתאהבנו
"סלח לי, אבל אתה נושך את צווארי" (1967)
כשחזרנו מאתר הצילומים .היינו מאוהבים
,עד מהרה שרון עברה לגור אתי
וכך התחילה תקופה ,מאושרת מאוד בחיי
.שלצערי, לא נמשכה זמן רב
.שרון נכנסה להיריון
גם זה היה .דבר חדש לגמרי בעבורי
לגדל ילד היה רעיון בלתי נתפס .בחיי הקודמים
סיפרתי לך שאמי הייתה בהיריון .כשלקחו אותה לאושוויץ
להכניס אישה להיריון ,היה אסון בזמנים ההם
.וכך גדלתי
פתאום שמתי לב ,שלכל האנשים סביבי יש ילדים
שאני יכול להביא ילד לעולם .ויכולים להיות לנו חיים נורמליים
)‏"תינוקה של רוזמרי" (1968
,לפני ההיריון של שרון .הפכת לסופרסטאר
הסרט "תינוקה של רוזמרי" שינה .לחלוטין את מהלך הקריירה שלך
ראשית, משום שזו הייתה ,הצלחה עצומה
,ושנית, הצלחת בארצות הברית .בהוליווד. -כן, נכון
,אז נהיית מפורסם מאוד ,והפכתם לזוג מצליח
.ואני חייב לומר, גם אהוב מאוד
אני זוכר שמצאתם בית יפהפה .בסיירה דרייב. זו הייתה אידיליה
.החיים בשנים ההן היו אידיליים
,זו הייתה תחילה מהפכת השחרור .כולל השחרור המיני
.אנשים הרגישו חופשיים .הרבה אושר, מסיבות
הקלישאה של ההיפים ,שצעדו יחפים בשדרות סאנסט
.זו הייתה המציאות
.אנשים לא נעלו את הבתים .הכול נראה כמו חלום
.זה היה טוב מכדי להיות אמיתי .זה אכן היה טוב מכדי להיות אמיתי-
.עבדנו על תסריט בלונדון .כן-
."עמדנו לצלם את "יום הדולפין .כן, נכון-
.עם ג'ק ניקולסון ושרון .נכון-
,היא הייתה בלונדון .וניסינו לסיים את התסריט במהירות
שרון ואני רצינו .שהילד ייוולד באמריקה
שרון הייתה .בשלב מתקדם של ההיריון
היא הייתה בחודש השמיני
ולא יכלה לטוס .עם חברות התעופה
הם לא מרשים לנשים ,בשלב הזה של ההיריון לטוס
אז החלטנו שהיא תפליג .בספינה "קווין אליזבת" הנפלאה
.ליוויתי אותה לספינה
"‏"קווין אליזבת 2 מרשים למלווים .לעלות לסיפון לפני ההפלגה
.היה לנו כלב קטן
.היא התקשרה אליי מהשיט .אפשר היה לטלפן מהספינה
היא סיפרה לי שהכלב
.נהנה לרדוף אחרי כדור
,אני זוכר שנפרדתי ממנה
,הייתה לי הרגשה מוזרה .כי זה היה כל כך עצוב
,הייתי חייב להישאר באנגליה .לסיים את התסריט הארור
אתה זוכר שהעבודה ,התמשכה והתמשכה
.ולא הצלחנו להשלים אותו
...הייתי צריך להצטרף אליה, ואני
.לא הייתי מאושר ,אני זוכר שכשנפרדתי ממנה
איני יודע למה, עלתה במוחי מחשבה .שלא אראה אותה עוד
זה היה חסר משמעות .אילו ראיתי אותה שוב
.כן, כמובן .הייתי שוכח את זה-
,איני מאמין באמונות טפלות ,כידוע לך
אבל כיוון שזו הייתה הפעם האחרונה .שראיתי אותה, אני זוכר את זה
;חמישה נרצחו באל-איי" "שחקנית בין ההרוגים .אני זוכר היכן ישבתי
.הייתה לך כורסת איימס .נכון-
.ישבתי בכורסה ליד הטלפון
עניתי לטלפון, ועל הקו .היה ביל טנאנט, הסוכן שלך
חשבתי שזו שעת בוקר ,מוקדמת מאוד בהוליווד
ושמעתי מיד בקולו ,שקרה משהו נורא
,והעברתי לך את השפופרת
.מתוך חשש ודאגה עזה
?מה ביל אמר לך
,הוא אמר לי ."הם מתו, כולם מתו"
,המילים האלה הקפיאו את דמי
.כי ידעתי על מי הוא מדבר, כמובן
.זו הייתה שרון, כמובן
רק לאחר מכן ,גיליתי מי היו האחרים
,ג'יי סיברינג .וויטק פריקובסקי ואביגיל פולג'ר
והיה בחור נוסף .שבא לבקר את השרת
,שמו היה סטיב פרנט .וגם הוא נרצח
העברת לי את השפופרת ,והבנתי שמשהו נורא קרה
.אולי ביטלו את הסרט או משהו .כן-
כשענית לטלפון ושמעת .את הבשורה, התמוטטת
,בהתחלה, כשהוא סיפר לי ...חשבתי ש
משום מה חשבתי .שהייתה מפולת הרים
...אתה זוכר שהבית .מאחורי החנייה הייתה גבעה. -כן
,וזה מה שחשבתי .חשבתי שהייתה מפולת
."כן, זה מה שהוא אמר, "כולם מתו
,אבל מכל הזעזועים שעברת בחייך
,דברים שלא ייאמנו ...זה בטח היה יותר
זו הייתה הטרגדיה .הנוראה ביותר בחיי, בלי ספק
.הכול התמוטט
אבל הרצח שינה ,לא רק את חיינו, את חייך
.הוליווד עצמה השתנתה בן לילה
,כשהגענו ללוס אנג'לס .זה היה מקום אחר
,תנעלו את הבתים" ."שאו נשק, אל תבטחו באיש
חברים טובים שלנו .היו החשודים העיקריים
הצעתי למשטרה ,להיבדק במכונת אמת
...כי הרגשתי ...באופן כלשהו-
.כן, הייתי חשוד
...אבל זה הופיע בעיתונות .הייתי בלונדון, אבל הייתי חשוד-
,והיה סמרטוטון אחד ,אני זוכר
האם בן זוגה של שרון" "?יזם את רציחתה ,הצהובון הצהוב מכולם
פרסם סיפורים שערורייתיים .על אודותיך. -כן
כת היפית הרגה" "את שרון טייט ,ועל אודות מעורבותך הברורה ברצח
.בגלל שככה וככה
'מעשי כישוף'" "מעורבים ברצח הכוכבת .חומר קריאה שלא ייאמן .שקרים צרופים
.היה לוח סיאנס בבית
שחקנית, יורשת ושלושה גברים" "נרצחו בטבח 'פולחני' מזעזע זו הייתה אחת ההוכחות החותכות .לעיסוק במגיה שחורה. -סיאנס
,וכמובן, אתה קורא כתבה בעיתון
,וחושב, לא הכול נכון .אבל בטח יש בכך שמץ של אמת
.אין עשן בלי אש
.לפעמים אין אף שמץ של אמת
ועובדות שייחשפו במרוצת הימים הבאים
יחשפו את קלונם ,של עיתונאים רבים
...שממניעים אנוכיים
,כותבים, באופן בלתי נסבל בשבילי .דברים נוראים על אשתי
.היו לנו כל כך הרבה חברים
,רבים מהם באו ללוויה .אבל הם פחדו
.הם נשאו נשק .הם באו בפחד-
.זה היה פשוט טירוף
.רציתי ללכת לבית .כן-
רציתי נואשות ללכת לשם ,ולראות מה קרה
.מה התרחש שם, להבין
.הכול היה שם .הדם היה עדיין שם
.והיה כתוב "חזיר" בדם על הדלת
.ולמשטרה לא היה מושג
,היו הרבה קצוות חוט ,הרבה רמזים
אבל שום דבר .לא התקרב לסיפור האמיתי
עבדת זמן רב עם המשטרה .ונבדקת במכונת אמת
,רציתי שהם ישתפו אתי פעולה ,שישתמשו בי
כי הייתי משוכנע שזה מוכרח .להיות מישהו מחוג מכרינו
איך יכולתי להעלות בדעתי
שחבורת אנשים ?יבואו לרצוח לשם הרצח
.עבר זמן רב עד שמצאו את מנסון
בכסף שנתן רומן" ,ותרומות של חברים קרובים
הוצע פרס לכל מי שימסור" .מידע בנוגע למעשי הרצח
סוזן אטקינס, חברה" ,ב'משפחה' של צ'ארלס מנסון
ישבה במקרה בכלא" .בגין אישומים בתיק אחר
היא התרברבה בפני חברותיה לתא"
,בדבר מעורבותה ברצח טייט" .והן הסגירו אותה
גילוי אחד מכלי הרצח והפרס" ,המוצע הביאו, בסופו של דבר
למעצרם של צ'ארלס מנסון" ."וחברי כנופייתו
?מה שלומך, צ'ארלס ?טוב. מה שלומך הבוקר-
?מדוע הם בחרו דווקא בבית שלך
.טרי מלצ'ר גר בבית לפניי
.מנסון ניסה להיות מוזיקאי
הוא הלחין מספר שירים .והציג אותם בפני טרי כשהוא גר שם
.אני חושב שטרי דחה אותו
הוא כנראה ,היה מושפל או רצה לנקום
,וכששלח את חסידיו לרצוח .הוא שלח אותם תחילה לבית הזה
אז זה היה פשוט מזל רע להחריד ?ששכרת את הבית הלא נכון
.כן
,זו חוויה שלא התאוששת ממנה .רק למדת לחיות איתה
.לא, לא התאוששתי
.לקח לי המון, המון זמן
,כשקורה לך דבר כזה .אינך מבין מה עובר עליך
.מה מצב המוח שלך
קולונל פול טייט ודברה טייט ,רק ממרחק הזמן .אתה רואה את הדברים
אבל אני יודע .שלא חזרתי לעצמי במשך שנים
"'מקבת"
."'עשינו את הסרט "מקבת
"?עשינו את הסרט "מה .עם מרצ'לו מסטרויאני
,"אתה עשית את "צ'יינהטאון
,ג'ק ניקולסון, פיי דאנאוויי "צ'יינהטאון" .שזכה להצלחה אדירה
,"ואז עשינו את "הדייר ,שלא כל כך הצליח
.אבל הפך לאחר מכן לסרט פולחן
)‏"הדייר" (1976
,"איך הייתה העבודה על "צ'יינהטאון ?שהיה הצלחה אדירה
כל הכרטיסים נמכרו ?איזו חוויה זו הייתה .זו הייתה חוויה טובה-
,בעיקר בזכות רוברט אוונס
,שהיה מנהל האולפן ,ובמקביל גם המפיק של הסרט
.שילוב חריג ביותר
,זו הייתה חוויה נהדרת ,כי בימים ההם
"סרטי פרמאונט" ,כשאנשי האולפן ראו שיש לך כשרון
.הם הניחו לך לנפשך
,יש רגע אחד שלא אשכח ,"כשביימתי את "תינוקה של רוזמרי
,סרט האולפן הראשון שלי
,סרטי הראשון בהוליווד .לא עמדתי בלוח הזמנים
,ראשי האולפן אמרו לי כל הזמן ."אנחנו בפיגור רציני"
יום אחד הסתובבתי באולפני .פרמאונט ונתקלתי באוטו פרמינג'ר
?הוא אמר לי, "מה הבעיה, רומן "?למה אתה נראה כה עגום
,אמרתי לו ."אני טרוד, אני בפיגור בלו"ז"
?והוא אמר, "אז מה "?הם אוהבים את צילומי הגלם
."אמרתי, "הם אוהבים אותם מאוד
?אז מה אכפת לך" ,לא יפטרו אותך בגלל פיגור בלו"ז
,אבל יפטרו אותך מיד" ."אם לא יאהבו את הצילומים שלך
,בימים ההם ,כשראו שאתה באמת עושה משהו
.חשבו "טוב", ועמדו מאחוריך
כך היה בשני הסרטים ,שביימתי בפרמאונט
."תינוקה של רוזמרי" ו"צ'יינהטאון"
.שלום, קלוד ?איפה מצאת את הגמד
)‏"צ'יינהטאון" (1974
.אתה טיפוס חטטן, בחורצ'יק
?אתה יודע מה קורה לחטטנים? לא
?רוצה לנחש? לא
.טוב, הם מאבדים את האף שלהם
,ואז, ב-1977
,עבדנו על סרט באולפני קולומביה ,"החטא הקטלני"
,לפי ספר מאת לורנס סנדרס
ופתאום התרחש .המקרה עם סמנתה
פולנסקי נעצר בלי התנגדות .במלון "בוורלי הילס" אמש
,הצלמים חיכו למעלה משעה
,עד שהבמאי, רומן פולנסקי .הגיע לבית המשפט
האונס לכאורה התרחש
כשהשניים שהו לבדם ביום חמישי ...בבית מבודד בדרך מלהולנד
נערה שצילם .בעבור מגזין אופנה צרפתי
כתב האישום נגד פולנסקי .מכיל שישה סעיפים
,שוב, כמו אחרי הרצח של שרון .התקשורת יצאה מדעתה
...זה היה
...פולנסקי
.ספר לנו מה קורה
בבית המשפט אמר לי פולנסקי שהוא רואה את העניין בחומרה
ומאשים את התקשורת .בהתנהגות לא אחראית
לנוכח המוני המצלמות והמיקרופונים ,שחסמו את דרכו
.ייתכן שיש משהו בדבריו
הודית בקיום .יחסי מין לא-חוקיים עם קטינה
משרד התובע המחוזי והשופט הסכימו ביניהם
שהשופט יגזור את דינך על סמך דוח קצין המבחן
.וטיעוני התובע והסנגור במהלך הדיון
בעקבות ההסכם, תחקר קצין .המבחן את כל הצדדים המעורבים
,הוא חקר אותך ,הוא חקר את הנערה
,הוא חקר את אמה של הנערה
ובדוח שלו המליץ קצין המבחן
,שתקבל עונש מאסר על תנאי
.בית המשפט העליון של קליפורניה דוח קצין המבחן .בלי מאסר בפועל
אבל השופט מינה בנוסף ,שני פסיכיאטרים שיבדקו אותך
כדי לקבוע אם אתה עבריין מין .הסובל מהפרעה נפשית
יש בידי העתק של מכתב מאת ד"ר אלווין דיוויס
.לכבוד השופט לורנס ריטנבנד
הוא כותב: "הנאשם אינו חולה נפש ,ואינו סובל מהפרעה נפשית
.והוא אינו סוטה מין"
,הוא בעל אינטליגנציה גבוהה ביותר"
יש לו כושר שיפוט טוב"
.וערכים מוסריים ואתיים מפותחים
הוא חש חרטה נורמלית" על העבירה שביצע
."וצער נורמלי על תוצאותיה"
חרף ההסכם שנעשה ,לאחר שהודית באשמה
ובטרם שמע ,את טיעוני מי מהפרקליטים
,ועל אף דוח קצין המבחן
הכריז השופט שכעונש תישלח .לכלא להסתכלות פסיכיאטרית
התובע המחוזי קבע במפורש
שההסתכלות הפסיכיאטרית .לא תשמש כעונש
.כיוון שזה לא חוקי .כיוון שזה לא חוקי-
אבל השופט אמר .שהוא יעשה כן בכל זאת
השופט אמר שאם תקבל ,חוות דעת חיובית מהכלא
לא תצטרך לרצות .תקופת מאסר נוספת
,הייתי בחוץ לארץ לרגל צילומי סרט
וחזרתי לארצות הברית כדי .להסגיר את עצמי ולהיכנס לכלא
.כלא צ'ינו היה מקום מחריד
.נבהלתי כבר כשראיתי אותו מבחוץ
,ואז, כשראיתי אותך
כניסת מבקרים ,הייתי מודאג מאוד .כי נראית לא טוב
.זה מקום מסוכן מאוד
מדי כמה ימים מישהו נרצח .במברג או עיפרון בעין
,אני זוכר אדם אחר שהרג 16 איש .רובם בכלא
?הרגשת מאוים .הרגשתי סכנה-
.אסיר חדש איים עליי פעם אחת
,החבר'ה שהכרתי אמרו לי ,הוא מחפש אותך"
."הוא אמר שיפגע בך"
,אבל שמו אותי בחלק שמור
עם אנשים אחרים .שחששו שיותקפו בכלא
,רשויות הכלא כתבו דוח ,עברת הסתכלות פסיכיאטרית
ורשויות הכלא החליטו מסיבה כלשהי ,להיפטר ממך אחרי 42 יום
.כי לא היה טעם להחזיק אותך שם
.הדוחות היו חיוביים לגמרי
שוחררת מכלא צ'ינו .וחשבת שבכך הסתיימה הפרשה
השופט אמר שהוא חזר בו
ובכוונתו לשלוח אותך בחזרה לכלא
עד שתסכים .לגרש את עצמך" מהארץ"
הוא זימן ללשכתו את התובע המחוזי ,ואת פרקליטי, דאגלס דלטון
ואמר להם שיחזיר אותי לכלא ,לפרק זמן לא מוגדר
כלומר, תהיה לו הזכות .לקבוע מתי ישחררו אותי
אבל בתנאי ,שכאשר הוא יחליט לשחרר אותי
"אני "אגרש את עצמי .מהארץ מרצוני
כששמעתי על כך .החלטתי לשים לכך קץ
זה היה .לא מתקבל על הדעת מבחינתי
.אז עזבתי
.כי היה לך דרכון
.לא היה צו מעצר נגדי, אנדי .נכון, בדיוק-
אומרים כל הזמן ,שנמלטתי ממשפט
,אבל לא היה צו מעצר נגדי .כי שוחררתי מהכלא
,אמרת לעצמך מיד .אני עוזב, נמאס לי"
איני מתכוון" ."להמשיך להתמודד עם זה
.יהיו התוצאות אשר יהיו .יהיו התוצאות אשר יהיו-
,ואני נושא בתוצאות .אבל זו הייתה ההחלטה שלי
הוא התקשר אליי הבוקר .ואמר שלא יגיע לדיון
,פולנסקי נמלט מארה"ב" "במקום להתייצב בבית המשפט ,ולמעשה, בשנים האחרונות
,רוג'ר גאנסון, התובע במשפט
אמר בפומבי שהוא לא הופתע כלל
.שנמלטת בנסיבות ההן .נכון-
?טסת תחילה ללונדון .טסתי ללונדון-
,כשהגעתי ללונדון לא הרגשתי בטוח
.אז טסתי מיד לפריז
.למזלך, הייתה לך דירה בפריז .הייתה לי דירה בפריז, כן-
...האם הייתה התנפלות ?למחרת-
.כן .זה היה מטורף-
.היו פיגומים מעבר לכביש .אני חושב שעשו שם שיפוצים
.הפיגומים... היו חבר'ה בשקי שינה
?על הפיגומים מעבר לכביש .יום ולילה-
.מעבר לכביש, ומול הבניין
כדי לצאת, סם הסיע אותי .בתא המטען של מכוניתי
זמן קצר לאחר מכן .התקשרתי לסוובה
?אתה זוכר את סוובה הצלמת .כן-
היא הייתה חברה שלנו .וידעתי שהיא זקוקה להזדמנות
התקשרתי אליה ואמרתי לה .לבוא לצלם אותי ברחוב
.המצב החל להירגע מאותו רגע
,הם רוצים את הסקופ .את התמונה הראשונה. -כן
הלחץ לא פסק מיד ,ביום שלאחר פרסום התמונות
.אבל הוא פחת. הייתה הקלה
בנית לעצמך ,חיים חדשים לגמרי בצרפת
וכמעט מיד לאחר מכן ביימת את הסרט "טס" עם נסטסיה קינסקי
שזכה להצלחה בכל העולם
)‏"טס" (1979 .וגרף שלל פרסים
.ואז חייך השתנו בן לילה
.פגשת את אשתך עמנואל
?איך נפגשתם ."עבדתי על הסרט "הפיראטים-
ערב אחד הלכתי .עם מנהל הליהוק שלי לראות הצגה
הוא שאל, "אני יכול להביא אתי "?שחקנית צרפתייה צעירה
.אמרתי, "כן, כמובן ."שחקנית צרפתייה צעירה, בהחלט
.והוא בא עם עמנואל
,זה היה הליהוק המוצלח ביותר שלו .כי חלפו מאז כמעט 25 שנה
,מאז אני מאושר .זה הדבר הטוב ביותר שקרה לי
איך היה לעבוד עם עמנואל ?בפעם הראשונה
קשה מאוד לעבוד עם מישהי שאתה .בקשר רומנטי איתה. -לכן אני שואל
?מה היה סרטכם המשותף הראשון
."הסרט עם הריסון פורד, "פרנטיק
)‏"פרנטיק" (1989 .הפרת את הבטחתך
אמרת שתשאיר .אותי אתך
.אני מצטער. זה מסוכן
,"אחרי "פרנטיק ."ביימת את "ירח מר
.נושא שנוי במחלוקת עזה
.זה היה פרויקט נועז
.בעל אופי ארוטי .בגלל אופיו הארוטי-
.המבקרים קטלו אותנו בגלל זה
וטווח הרגשות שעמנואל נדרשה להפגין
)‏"ירח מר (1992 .היה קיצוני למדי. -כן
.והיא עשתה עבודה לא רעה
זו הייתה הזדמנות טובה לשחקנית להראות שהיא מסוגלת
להפוך מנערה תמימה .לאישה מושחתת לגמרי
.קודם תשמע את שאר הסיפור
הסרט הנוסף שעשיתם יחד היה .השער התשיעי" עם ג'וני דפ. -נכון"
.אמרת שאת סטודנטית ?באמת-
"השער התשיעי" (1999) ,אני אכן סטודנטית .במובן מסוים
?אני אוהבת ספרים. ואתה
,הצילומים היו מסובכים מאוד .בשל סיבות שונות
,למרבה המזל .עמנואל יצרה קשר מצוין עם ג'וני
למעשה, היא מסתדרת היטב .עם כל שותפיה למשחק
,היא מאוד בררנית ושאפתנית
לכן היא מופיעה לפעמים ,בתפקידים קטנים אך קשים
,"כמו הופעתה ב"החיים בוורוד
,או בסרטו של ג'וליאן שנבל ."הפרפר ופעמון הצלילה"
.עבדת איתה גם על הבמה
"הדה גאבלר" .כן
התחום היחיד שבו איני יכול ,להשתתף הוא קריירת השירה שלה
.שהיא נהנית ממנה יותר מכול
היא אוהבת לעשות .דברים לא מקובלים או מאתגרים
מצאת סוג של יציבות .שלא הייתה לך מעולם
נכון, החיים פועלים .בדרכים פרדוקסליות
.לא התחתנו מיד .התחתנו כעבור כחמש שנים
.ואז החלטנו להביא ילדים לעולם
אחרי הטרגדיה בלוס אנג'לס .לא רציתי ילדים
.היה לי קשה מאוד
.עבר זמן רב עד שהייתי מוכן
.גידול ילד הוא חוויה מופלאה
.אינך יכול להסביר זאת לאיש .אתה חייב לחוות זאת בעצמך
זו עובדה, רומן, שעברת יותר תלאות .מכל אדם שאני מכיר
עברת יותר אסונות .מכל אדם שאני מכיר
,תמיד נדהמתי מכך
,שלמרות כל האסונות ,באופן כלשהו
,שיקמת את עצמך וחזרת לחיים
.במובן מסוים, חזק מאי פעם ,אתה יודע, אנדי-
רומן בתפקיד מוצרט (במחזה "אמדאוס" (1982 סבלתי טרגדיות רבות
"רומן ב"הגלגול (1988) ,וזמנים קשים
.אבל היו לי גם רגעים של פיצוי גדול
.לא רק תהומות. עליות ומורדות
.בגלל זה אנחנו כאן עכשיו .בגלל זה אנחנו כאן-
?שמע, אני חושב שזה מספיק, לא
.עוד ערב בגשטאד ,אולי נדליק אש באח
.נשתה משהו
...מקץ חודשים של דיונים"
הוחלט במשרד המשפטים השווייצרי" .לא להסגיר את פולנסקי לארה"ב
,‏"ב-12 ביולי 2010 לאחר 9 שבועות בכלא
,‏"ו-8 חודשים של מעצר בית .רומן שוחרר
,‏"6 חודשים לאחר מכן ."חזר אנדי לגשטאד
.נחמד להיות כאן .זו הרגשה טובה-
.אותו מקום, אבל זמן שונה
.אותו ליהוק מזה זמן רב
.כן, אבל ההרגשה שונה .כן, אנחנו באים לכאן שנים רבות-
.אז אתה חופשי
,לפני חצי שנה כמעט
שוחררת ממעצר בית .ב-12 ביולי אשתקד
שרת המשפטים השווייצרית
כינסה מסיבת עיתונאים יוצאת דופן .בת שעה והכריזה על שחרורך
...רומן פולנסקי
השרה עצמה אמרה שההגבלות על חירותו הוסרו
והבהירה שארה"ב .אינה יכולה לערער על ההחלטה
?איך הרגשת באותו רגע .ודאי התכוננת לשתי האפשרויות
.כן, כידוע לך, אני אופטימיסט
אני רואה תמיד .את חצי הכוס המלאה
,כשאדם ממשיך בחייו
,באופן רגיל ,משהו שאינך יכול לעשות בעצם
משום שעברו 40 שנה ,מאז ששרון נרצחה
עברו 33 שנה .מאז המקרה עם סמנתה
...כתבו עליך יותר מכל אדם אחר
,אתה מפורסם בעולם כולו ,לא רק בשל סרטיך
...וגם זה נכון
,פרס דקל הזהב "הפסנתרן" אתה במאי קולנוע ,מפורסם בכל העולם
.וזכית באין-ספור פרסים
האמן לי, הייתי מעדיף להתפרסם
,בזכות עבודתי והישגיי האמנותיים .ולא בשל חיי האישיים
ובכל זאת, אתה מפורסם מאוד .בשל חייך האישיים
?מה התפיסה הציבורית, לדעתך
.אתה מסתובב בעולם ?איך הציבור רואה אותך
זה משתנה מאוד
בין צד אחד של כדור הארץ .לצדו השני
,כמו שאמרת, אני מבוקש בצד אחד .ונחשק בצד השני
מי שלא מכיר אותי ,מגבש את דעתו לפי התקשורת
,והתדמית הזו כה רחוקה ממי שאני
שאפילו איני יכול .לנסות לתקן אותה
אחת העובדות המרכזיות היא שסמנתה גיימר בעצמה
.יצאה להגנתך בזמן האחרון
סמנתה גיימר ניאותה להצטרף אלינו
לשיחה על מקרה שהתרחש ,לפני למעלה מ-30 שנה
.אבל עדיין עושה כותרות
?מדוע את כל כך סלחנית
,סמנתה גיימר קורבנו של רומן פולנסקי ...הוא ריצה את עונשו. הוא
הוא עשה .כל מה שהתבקש לעשות
השופט היה מושחת .ונהג בחוסר הגינות
לא הייתה לו סיבה להאמין .שהמערכת תפעל לטובתו
מערכת המשפט והתקשורת .פגעו בי הרבה יותר ממנו
?באמת .באמת-
מערכת המשפט והתקשורת .פגעו בי הרבה יותר ממנו
,קל לי לסלוח לו .יש אנשים אחרים שאיני סולחת להם
.זו הרגשה ריקנית מאוד
,אתה חופשי .אבל חזרת לנקודת ההתחלה
התקשרות מדברת באותם מונחים ,שדיברה בהם בעבר
,והסיפור הזה לא גווע
כיוון שבכך שהודית באשמה ,הודית במה שעשית
.ומה שעשית היה פסול
.ודאי שזה היה פסול .לא שיניתי את דעתי בעניין
בזמנו, כולנו בצד שלי ניסינו .להימנע מחשיפת זהות הקורבן
בני משפחתה ביקשו ,לשמור על אלמוניותה
.ועשינו הכול לשם כך
...לאחר מכן .הם מצאו אותה-
,הם מצאו אותה ,וחלפו מאז 33 שנה
ואני באמת מצטער ,על מה שהאירוע הזה חולל בחייה
למשפחתה, התוקפנות .הבלתי פוסקת של צלמי הפפראצי
,אמצעי התקשורת פשטו על ביתי
,תחקרו את בניי .הם לא יכלו לצאת מהבית
.ניגשו אליי בשדה התעופה .לא יכולתי ללכת הביתה
.נאלצתי לישון בעבודה .אז כן, אני כועסת
,בצד שלי, הבעיה הייתה המשפחה
.הילדים ואשתי
הם סבלו רבות .בגלל כל הסיפור הזה
,יש לי קשר מצוין עם ילדיי
והם עושים חיל .למרות כל הצרות האלה
,זה מאוד מאוד קשה
,וכואב לי .בכל הנוגע למשפחתי
.זה בטח אותו הדבר בצד השני
.אני מבין מה עובר עליה .היא הקורבן
,היא קורבן כפול, למעשה
בגלל כל מה שעבר עליה .במרוצת השנים
?הוא ניסה להתקשר אלייך ?לדבר אתך
.לא דיברתי אתו מעולם
?הוא כתב לי מכתב והתנצל. -כן ,כן. בפניי ובפני אמי
,וכתב מפורשות שאמי לא אשמה .הוא אשם
,הוא איחל לי שאיהנה ממשפחתי ,כמו שהוא נהנה ממשפחתו
וכתב שהוא מצטער על כל מה .שעבר על שנינו במרוצת השנים
אתה משתדל לעבוד .עם אותם אנשי צוות, עם אותו צלם
,בדרך כלל. אני מוקף בחברים
והאנשים שמכירים אותי .מאוד נאמנים לי
.כולל אותך, אנדי .כן, בהחלט-
)‏"הפסנתרן" (2002 כן, יש קבוצה גדולה
)‏"אוליבר טוויסט" (2005 .של אנשים שאני עובד איתם
)‏"סופר הצללים" (2010 .לפעמים מאות אנשים
)‏"אלוהי הקטל" (2011 .ולרוב, יש לי קשר טוב מאוד איתם
.כולל אשתך
.כולל אשתי .כולל אשתך-
,יש שיר נפלא, שאולי אתה מכיר
,מאת רודיארד קיפלינג .שנקרא "אם". -כן, כמובן
:יש שורה אחת
אם אתה יכול לפגוש בניצחון ובאסון"
ולנהוג בשני המתחזים האלו" ."באותו אופן
,זה מזכיר לי מאוד ,לא רק את הקריירה הקולנועית שלך
.אבל גם את חייך האישיים
.חיי היו מלאים עליות ומורדות
,יש חיים שנעים בקו ישר .אני לא יודע מה עדיף
אולי אני מעריך יותר ,את רגעי האושר
,כמו מה שיש לי עכשיו
,הנישואין לעמנואל ושני ילדיי
,החיים הרגילים ביותר .על פני טלטלה נוספת. -כן
אבל מה שיש לי כיום לא היה קורה
אם מה שהיה קודם .לא היה מתרחש
זה גורם לי לתהות ,אם קיים רצון חופשי
,"או שמא "הכול כתוב .כמו שאומרים
?מישהו רוצה סוכרייה
אתה נהנה יותר מכול .לבוא לסט ולצלם
.זה הדבר שגורם לי אושר
.כבר שכחתי כמעט את טעם הפחד
,עזוב את זה, ג'ייק .זאת צ'יינהטאון
האם יש סרט שהוא מושלם בעיניך ?ולא היית משנה בו דבר
אם יניחו את הסלילים ,של אחד מסרטיי על קברי
."הייתי רוצה שזה יהיה "הפסנתרן
"רומן פולנסקי: זיכרונות"
ביים: לורן בוזרו
:הפיק אנדרו בראונסברג