Title: Resistance Year: 2020 Duration: 02:01:21 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫- מינכן, גרמניה הנאצית. ‫9 בנובמבר, 1938 -
‫"והם חיו באושר
‫"עד עצם היום הזה. ‫-עד עצם היום הזה."
‫"שמע ישראל"?
‫"שמע ישראל, השם אלוהינו, ‫השם אחד".
‫אמן. -אמן.
‫אני אוהבת אתכם.
‫ואני אוהבת אותך. ‫לילה טוב.
‫אבא?
‫למה הם שונאים אותנו?
‫אני לא חושב שהם שונאים אותנו.
‫היטלר פשוט מאשים אותנו ‫בסבל של מעמד הפועלים.
‫ויש אנשים ‫שבוחרים להאמין לו.
‫אבל למה?
‫התשובה לא פשוטה,
‫אבל אני יכול להגיד לך ‫דבר אחד:
‫מצב הכלכלה משתפר,
‫ובקרוב יפסיקו להתרכז ‫בחיפוש אשמים,
‫במה שלא עובד, ‫וכולם יתרכזו
‫בבניית עתיד טוב יותר.
‫אנחנו צריכים רק ‫לתרום את חלקנו לגרמניה,
‫כמו שעשינו תמיד.
‫תשני עכשיו.
‫יש לך לימודים מחר,
‫ואת צעירה מכדי לדאוג ‫מדברים כאלה.
‫אני אוהבת אותך. ‫-ואני אוהב אותך.
‫לילה טוב. ‫-לילה טוב.
‫תישארו בפנים.
‫"התנגדות" (2020)
‫- נירנברג, גרמניה, 1945 -
‫-קונגרסהאלה, ‫לשעבר אתר הכינוסים של הנאצים -
‫הקשב!
‫גנרל פאטון.
‫ערב טוב, חיילים.
‫ערב טוב, המפקד.
‫עמוד נוח.
‫אם נתייחס ‫להגדרה המקובלת ל"אומץ"
‫כתכונה שהיא ‫לא לדעת פחד מה הוא,
‫מעולם לא ראיתי איש אמיץ.
‫כל האנשים פוחדים.
‫אומץ הוא לא יותר מפחד
‫שמתעכב רגע.
‫תארו לכם שאתם נלחמים ‫במלחמה הזאת כאזרחים.
‫תארו לכם שאתם ‫לא יודעים לירות ברובה,
‫וקוראים תיגר על הנאצים ‫כדי להציל חיים.
‫עכשיו שמעתי סיפור מדהים.
‫אני רוצה לספר לכם אותו,
‫כי זה סיפור
‫על אחד ‫מאותם אנשים ייחודיים
‫שבזכותם ‫ההקרבה והגבורה שלכם
‫שוות את זה לגמרי.
‫- שטרסבורג, צרפת, ‫14 בנובמבר 1938 -
‫אלוהים. אוי ואבוי...
‫אלוהים. אבא. ‫איזו הפתעה לראות אותך כאן.
‫איך אתה מעז?
‫נהנית מההופעה שלי?
‫אתה ליצן שלבוש ‫כמו היטלר בבית זונות.
‫אבא, זה לא היטלר, ‫זה צ'פלין, וזה קברט.
‫סליחה על הבלבול.
‫אבא, אני שחקן.
‫כן? -כן.
‫צריך להתחיל מוקדם מחר. ‫בוא הביתה. לך.
‫- אטליז מנגל, כשר -
‫גברת גרבר באה. ‫גברת גרבר באה.
‫שלום, גברת גרבר. ‫-שלום.
‫מה שלום אמה? ‫-שלומה טוב, תודה.
‫למה אתה ‫שואל עליה כל הזמן?
‫האמת היא שאבא שלי ‫רוצה שאתחתן איתה.
‫באמת? -באמת.
‫זה נכון, שארל?
‫היא יהודייה?
‫אני חושבת שכן. ‫-אז לא.
‫למה?
‫לא הייתי מאחל ‫לשום נערה יהודייה
‫את הבושה האינסופית ‫שבהתמודדות כל החיים
‫עם הבטלן הלא-יוצלח הזה, שרוצה ‫להיות ליצן ושרירי כמו רוח.
‫נו, הרוב נכון.
‫אמה היא האישה היהודייה היחידה ‫בעולם שלא רוצה להתחתן.
‫לא כדאי לך ‫לבזבז את הזמן שלך.
‫תודה.
‫לא נראה לי שזה עבד. ‫-לא, אני חושב שזה עבד.
‫עכשיו היא חושבת שאתה בטלן. ‫-לא, לא.
‫זאת השלכה פסיכולוגית, ‫לדברי ד"ר פרויד.
‫אני לא מכיר. ‫-אני יודע.
‫האשמת אחרים עלולה לגרום ‫לתופעת "בעט בכלב",
‫שבה פרטים בהיררכיה
‫מאשימים את מי ‫שכפופים להם ישירות,
‫וזה נמשך ככה במורד ‫סולם הדרגות עד לתחתית.
‫מה זה אומר בכלל?
‫זה אומר שאם הקצב ‫חושב שאתה בטלן,
‫אתה כנראה גאון.
‫כן.
‫איי... -תגיד לד"ר פרויד ‫שירפא את זה.
‫ערב טוב, דוד. ‫-שלום, ז'ורז'.
‫אפשר לדבר ‫עם מרסל לרגע?
‫אמרתי לך מיליון פעם, ‫אני שחקן רציני, טוב?
‫אני לא ליצן.
‫אני פשוט צריך שתעזור לי. ‫הילדים האלה סבלו מאוד.
‫מה אכפת לי? ‫מה כבר עבר עליהם?
‫אל תגיד את זה. ‫-אני אומר.
‫אני אומר מצטער, ‫לא אכפת לי, טוב?
‫אני לא מסתדר עם ילדים.
‫ואין לי סבלנות. ‫אני מצטער.
‫בקושי יש לי זמן ‫לעבוד אצל אבא שלי.
‫עכשיו הוא רוצה ‫שאעבוד שם כל היום.
‫יש לי מחזה שלם ‫שאני עובד עליו.
‫אני מגלם ‫30 דמויות שונות.
‫30. -מרסל. -מה?
‫אלה יתומים יהודים.
‫אני יודע. אני יודע. ‫סליחה,
‫יש לי אבא יהודי,
‫וזה לא הקל את החיים שלי.
‫נורא להגיד דבר כזה.
‫במה אתה רוצה שאעזור? ‫-לך תעבוד על המחזה שלך.
‫- פסטיבל מוזיקה ‫בשטרסבורג 1938 -
‫אתה צריך לכתוב טקסט ‫להרבה דמויות.
‫ז'ורז'. -לך מפה.
‫אני מצטער, סליחה.
‫שלום.
‫ראיתי את אמא שלך כרגע.
‫היא אמרה לאבא שלי ‫שאני צריך להתחתן איתך.
‫מוזר. ‫הדור הזה זקן כנראה.
‫הם לא מבינים שאנחנו ‫נתחתן רק מאהבה.
‫ולא מצאת אהבה בקברט, מה?
‫היי, אל תאמיני לכל מה ‫שאת שומעת על המקום הזה,
‫טוב? ‫-אני בטוחה שהוא מכובד מאוד.
‫אמנות יכולה להתקיים בכל מקום.
‫טוב, תראי את... ‫תראי את מרסל דושאן.
‫אני לא יודעת מי זה.
‫אז כדאי לך להכיר אותו, לפני ‫שאת שופטת אמן לפי הבד שלו.
‫והבד שלך הוא הקברט?
‫כן. לא. לא. מה? ‫תזכירי לי, מי את?
‫הבחורה שאתה רוצה ‫להתחתן איתה. -סליחה?
‫לא. לא. ‫אני לא רוצה להתחתן איתך.
‫אמא שלך רוצה ‫שאת תתחתני איתי,
‫ואני פשוט הייתי מנומס אליה.
‫הנה הם.
‫כמה אמרת שהם? ‫-123 ילדים.
‫הקרן שילמה הון על חייהם.
‫הנאצים הרגו ‫את ההורים שלהם עכשיו.
‫מרסל.
‫רוצה להסתכל?
‫אתה מוכן? -כן.
‫למה האח שלי כאן?
‫חשבתי שאולי הוא ‫יבדר את הילדים כליצן.
‫אכפת לו רק מעצמו.
‫ושלא תקרא לו "ליצן", ‫חס וחלילה, הוא ישתגע.
‫אם הוא לא יעזור, ‫נשלח אותו הביתה,
‫אבל בשלב הזה ‫אנחנו זקוקים לכל אחד.
‫בסדר. ‫האוטובוס הזה לא יספיק.
‫זה כל מה שיש לנו.
‫אוכל להביא את הטנדר ‫של אבא שלנו.
‫זה רעיון טוב.
‫תדאג שלא יהיו שם סכינים ‫או בשר.
‫הילדים מפחדים.
‫רוץ.
‫בסדר.
‫בואו, רדו.
‫מה קרה? בואו.
‫בואו.
‫רוצה לרדת?
‫לכאן. זהירות.
‫זה בסדר.
‫לאט לאט, ‫אל תהיו כאלה.
‫תירגעו. כולם להירגע. ‫להירגע.
‫תירגעו, יש מספיק אוכל לכולם.
‫לא צריך לריב.
‫שבו ליד השולחן. ‫לא לדחוף.
‫אני אתן לך את זה. ‫-לא לדחוף.
‫ז'ורז', ז'ורז', ‫עזור לי, בבקשה.
‫תמדדי את זאת.
‫היא גדולה מדי? ‫-לא, היא בסדר.
‫זה בסדר.
‫את הופכת לילדה גדולה.
‫בואי איתי.
‫מילה, אני תכף חוזרת.
‫אני אהיה בסדר?
‫את בסדר.
‫זה קורה לכל אישה.
‫זה קורה גם לי.
‫זה רק סימן שאת גדלה.
‫אז מעכשיו והלאה, פעם בחודש, ‫למשך כמה ימים,
‫תצטרכי לשים דבר כזה.
‫מה זה?
‫זאת תחבושת מיוחדת
‫ששמים כדי שהדם ‫לא יכתים לך את הבגדים.
‫זה יימשך רק כמה ימים.
‫זה כמו חזרה כדי להתכונן ‫ליום שיגיע בעוד הרבה שנים,
‫כשתהיי מוכנה ללדת.
‫לא, לא לרוץ. לא. לא. ‫לא צריך לרוץ.
‫אתם תיפצעו.
‫תירגעו, ילדים.
‫בבקשה, ‫לא לעמוד על השולחן.
‫תהיו נחמדים זה לזה. ‫עכשיו אנחנו משפחה.
‫זה הבית החדש שלכם.
‫מה הוא עושה?
‫חכו, רגע, רגע, לנשוף.
‫לנשוף.
‫רוצו.
‫אני שוב אנבא.
‫אם היהדות הבינלאומית תצליח
‫לכפות מלחמה על תושבי העולם,
‫התוצאה לא תהיה ‫בולשיביזציה של העולם,
‫וכתוצאה מכך ניצחון ליהודים,
‫אלא הכחדת הגזע היהודי ‫שבאירופה!
‫אתה מתלבש כמו ליצן, ‫אתה מצייר ליצן.
‫איך אפשר לעזור לך?
‫אתה טובל את המכחול בצבע ‫ומצייר פנים.
‫אני לא אגיד שזה מכוער, ‫אני חושב שאתה משתפר.
‫רק שאף פעם לא הבנתי ‫למה עושים את זה,
‫גם כשזה מצוין.
‫תגיד לי, ‫למה אתה עושה את זה?
‫למה אתה הולך לשירותים?
‫אתה לא צריך ‫להעליב את אבא שלך.
‫לא, לא, ‫אני לא מעליב אותך.
‫אני שואל אותך. ‫למה אתה הולך לשירותים?
‫כי הגוף שלי ‫לא נותן לי ברירה.
‫בבקשה.
‫זאת התשובה שלי לשאלה שלך.
‫"ברוך אתה, אדושם, ‫אלוהינו מלך העולם,
‫"המוציא לחם מן הארץ."
‫אמן. -אמן.
‫סטייק, כמה מקורי. ‫מאין השגת את זה?
‫תודה. ‫-מאין השגת את החליפה?
‫האמת היא שזאת לא חליפה. ‫זה בגד תחתון נשי.
‫לקחתי אותו מאמא. ‫-שארל,
‫אלן חושב שהיטלר ‫יפלוש לפולין,
‫והמלחמה תזלוג לרחבי צרפת.
‫להיטלר אין סיכוי נגד צרפת. ‫הוא משקר.
‫כמעט מתחשק לי שיעשה את ‫הטעות כזאת כדי שנשמיד אותו.
‫שמעת אותו מדבר?
‫דיבורים, דיבורים, דיבורים.
‫דיבורים פופוליסטיים כדי ‫שהאידיוטים יזעמו באופוריה,
‫וירגישו טוב יותר ‫לגבי החיים העלובים שלהם.
‫אני חושבת שיש משהו ‫בדבריו של אלן,
‫ושאנחנו צריכים להתכונן ‫למקרה שנצטרך לעזוב.
‫עזבתי את פולין ‫כדי להימלט מהאנטישמיות,
‫ועכשיו את אומרת לי להתכונן ‫כדי לעזוב שוב?
‫לא. לא.
‫כן, גם אני. ‫אני לא יכול לעזוב סתם ככה.
‫בגלל הילדים? וואו...
‫הילדים? אני עוזר לילדים ‫עד כמה שאני יכול,
‫אבל אני עובד ‫על המחזה שלי, טוב?
‫אני מצייר למעלה ‫את הרקעים בעצמי,
‫אם לא אכפת לך. ‫-כן, איזה מטומטם אני.
‫לרגע חשבתי ‫שהתחלת לדאוג גם לאחרים,
‫ולא רק לעצמך.
‫אז למה שהילדים ‫יהיו באחריותי?
‫אולי כי הם היחידים ‫שלא חושבים שה"אמנות" שלך
‫מגוחכת לגמרי.
‫יש 123 ילדים בטירה הזאת.
‫בבקשה, תגיד לי, ‫לאן אנחנו אמורים לקחת אותם?
‫תעשה מה שאתה רוצה.
‫אתה כל הזמן קורא ‫למרסל "אנוכי".
‫כן.
‫אבל בפעם האחרונה ששמעתי,
‫הוא עוזר שם לילדים כל יום,
‫בזמן שאתה רק מעלה ‫תיאוריות על היטלר.
‫כמה זמן עבר?
‫בערך שנה מאז שהם הגיעו הנה.
‫שלום, אלן.
‫בוא, נלך.
‫מרסל. ‫-אוי, לא, פצצה מתקרבת.
‫בבקשה, עזרי לי. ‫עזרי לי, בבקשה.
‫בסדר.
‫תודה רבה. ‫אני מקווה שעכשיו את מרוצה.
‫מרסל? -כן.
‫אפשר לגלות לך סוד? ‫-כן, מהר.
‫אמה מחבבת אותך.
‫בסדר. כן. שלום.
‫אז גם אתה מחבב אותה? -כן.
‫זה ספר נהדר. ‫דיברנו על משהו אחר לגמרי.
‫אני מחבב כל נסיכה ‫בטירה הזאת, טוב?
‫אולי בפעם הבאה תגידי את זה ‫בקול רם יותר.
‫בסדר. ‫-תשדרי את זה גם ברדיו, בבקשה.
‫ביי, מרסל. ‫-להתראות.
‫ז'ורז'. -שלום, מרסל. ‫-שלום, פלור.
‫אלן.
‫היי, ז'ורז'.
‫טוב לראות אותך. ‫-שלום, אלן. טוב לראות אותך.
‫ספר לי, מה אתה יודע?
‫לא יותר ממה שאומרים ברדיו.
‫אבל צריך להכין את כולם ‫לעבור לדרום.
‫הילדים סוף סוף הצליחו ‫להתאקלם.
‫יהיה חסר אחריות ‫לא לחפש חלופות.
‫אילו חלופות? ‫יש לך עוד טירה?
‫לא, לא, אלן חושב ‫שהחזקת כולם במקום אחד
‫מסוכנת בפני עצמה, כן?
‫אני לא מבין.
‫העלייה של היטלר מעצימה ‫קבוצות איומות ונוראות.
‫כולם יודעים ‫שגרים כאן ילדים יהודים.
‫לא כדאי שהמקום הזה ‫ישמש להם למטרה.
‫אני לא אוסיף להם ‫לחוסר היציבות
‫רק מפני שאתה מרגיש פתאום ‫שעלול להיות מסוכן.
‫אתם במרחק ק"מ וחצי ‫מגרמניה הנאצית,
‫ושם מנהיג פופולרי מאוד
‫מכין את הצבא הכי חזק ‫בתולדות אירופה,
‫לכבוש מדינה שכנה,
‫ותוך כדי כך הוא מאשים את ‫היהודים בכל רעה חולה אפשרית.
‫אפשר לקבל תפוח?
‫כן.
‫תהיה עדין. -כן.
‫אני חושבת שהוא אומר רק ‫שצריך להתכונן לנורא מכול,
‫והוא צודק, ‫אין ברירה אחרת.
‫אני גם חושב שאני צריך ‫להתחיל להכשיר אותם.
‫להכשיר אותם לקראת מה?
‫הם ילדים.
‫צריך ללמד אותם לשרוד.
‫הנאצים. הנאצים. ‫-נאצים. נאצים.
‫ז'וזף, תזדרז.
‫יהודים?
‫יהודים? אולי אתה?
‫יהודים על העצים.
‫לא. -לא יהודים על העצים.
‫יהודים?
‫אל תעשה את זה. ‫-רד, ז'וזף.
‫אה. -כן.
‫תקשיב.
‫החיים שלך והחיים ‫של כל החברים שלך
‫תלויים בכך שתשמור על שקט.
‫אנחנו לא משחקים פה.
‫אבל מרסל מצחיק מאוד, ‫עם הנאצים ובלעדיהם.
‫אתה רואה?
‫טוב, ילדים, רדו.
‫עכשיו, ראיתם סנאי מתחבא?
‫סנאי?
‫הסנאי לא מוצא מחבוא ‫על העץ.
‫לא, הסנאי מוצא מחבוא
‫שבו הוא יוכל להפוך ‫לחלק מהעץ.
‫החכמה היא לא לדאוג ‫שלא יראו אתכם,
‫אלא שגם אם יראו אתכם,
‫מה שיראו לא יעורר ‫את תשומת לבם.
‫הפכו את הבלתי נראה לנראה,
‫ואת הנראה לבלתי נראה.
‫מרסל?
‫אני לא רואה אותו. ‫-איפה הוא?
‫לאן הוא נעלם?
‫מרסל?
‫מרסל. ‫-לאן הוא נעלם?
‫תיכנסו. תיכנסו. קדימה.
‫כן, תיכנסו. המים קרים. ‫קפואים.
‫תיכנסו.
‫כתוצאה מפלישת גרמניה לפולין,
‫ממשלת צרפת ציוותה ‫על כל האזרחים
‫לפנות את כל עיירות הגבול ‫בעשרת הימים הבאים.
‫צריך להודיע לילדים ‫שאנחנו עוזבים.
‫אני אשלח מברקים ‫לקהילות היהודיות,
‫כדי לבקש ממשפחות ‫שיקבלו אותם.
‫המשפחות יכולות לקחת ‫רק כמה מהם. הילדים רבים מדי.
‫מה אתה מציע?
‫נצטרך שהכנסייה ‫תיקח כמה ילדים.
‫הילדים הדתיים כל הזמן אומרים ‫שההורים שלהם יכעסו מאוד,
‫אם ההורים שלהם יגלו ‫שהם עברו על חוקי הכשרות,
‫ואתה רוצה לשלוח ‫אותם לכנסייה?
‫אפשר להפר את חוקי היהדות ‫במצב של פיקוח נפש.
‫אולי הגיע הזמן לספר להם ‫את האמת.
‫אני לא יודעת איך אנחנו אמורים ‫להגיד להם שזה נגמר.
‫אתה לא מתכוון ‫להגיד כלום?
‫תודה.
‫בשבוע הבא חל ראש השנה.
‫וראש השנה מיוחד. ‫-טוב, אני יודע, זה בסדר.
‫כי לא נחגוג ‫רק שנה חדשה,
‫זהו.
‫אלא גם מאה חדשה.
‫אנו נקבל ‫את פני שנת הת"ש.
‫בכל דור ודור ‫עומדים עלינו לכלותנו.
‫לפעמים זה איש רב עוצמה,
‫לפעמים זה צבא
‫או אומה שמנסה להשמיד ‫את העם היהודי,
‫אבל אנחנו כאן ביחד
‫בידיעה שגם הפעם ‫הקדוש ברוך הוא
‫יצילנו מידם.
‫אנחנו נמשיך לטפל בכם.
‫אבל לזמן מה ‫לא תגורו כולכם ביחד.
‫ובגלל זה
‫החלטנו לתקוע בשופר עכשיו,
‫שבוע לפני ראש השנה,
‫כדי שתזכרו את הרגע הזה
‫ואת הקול הזה,
‫ותזכרו שאתם לא לבד.
‫טוב, ילדים, בואו ניסע לדרום.
‫"שלום עליכם, מלאכי השרת,
‫"מלאכי עליון
‫"ממלך מלכי המלכים..."
‫"כל תושבי שטרסבורג ‫פונו לדרום צרפת.
‫"משפחתו של מרסל עזבה הכול ‫בתקווה שתחזור בקרוב.
‫"תוך שישה שבועות ‫כבש הצבא הנאצי את...
‫"בלגיה,
‫"לוקסמבורג,
‫"הולנד
‫"וצרפת"
‫פריז, ‫המטרה הנכספת הושגה.
‫ערש הדמוקרטיה והליברליזם ‫בידיים גרמניות
‫ובשלטון גרמני.
‫- לימוז', צרפת של וישי, ‫29 בינואר 1941 -
‫כבר שיבצנו 40 ילדים ‫במשפחות יהודיות.
‫12 אצל גויים, ‫16 בבתי ספר קתוליים
‫ו-30 בבית יתומים באיזיו.
‫אלה 100, ‫נשארו עוד 20.
‫הלוואי, אבל צפויים להגיע ‫עשרות יתומים חדשים מגרמניה.
‫את מוכנה? -כן.
‫מה אתם עושים? ‫-היי. את יודעת לשחק?
‫- דרכון, מרסל מנגל, צרפת. -
‫- מרגל -
‫יש בליון קבוצה שמתחמשת ‫כדי להשיב מלחמה.
‫אני מכיר כמה מהם.
‫דה גול עוזר להם מבריטניה ‫בכסף ובנשק.
‫זה כוח מאורגן היטב, ‫אם תרצו להצטרף אליהם.
‫לא, אני לא נלחם. ‫אני חושב משמע אני קיים.
‫אנחנו חושבים כבר 5,000 שנה.
‫אולי הגיע הזמן ‫לנסות משהו אחר.
‫אתה באמת חושב שאוכל ‫להועיל למישהו עם רובה?
‫ודאי שלא.
‫- מרסו -
‫בסדר.
‫תראי, אמה.
‫מרסל מרסו.
‫זה מושלם. ‫-תראו לי.
‫השם מצוין.
‫- ברלין, גרמניה הנאצית, ‫28 במארס 1941 -
‫סיסמה? ‫-"סער ופרץ"
‫הלוואי שהיה אפשר לומר ‫שאתם יהודים.
‫אבל המודיעין שלנו אומר ‫שכמה מהם חברי מפלגה ותיקים.
‫כמה מהם בנוער היטלר, ‫ואפילו שמעתי,
‫ואני מקווה מאוד ‫שזאת רק שמועה,
‫שכמה מהם אנשי אס-אס.
‫הייל היטלר. ‫-הייל היטלר.
‫כאילו שכבר אין לנו ‫מספיק יהודים,
‫צוענים,
‫מפגרים ונכים,
‫קומוניסטים, סוציאליסטים,
‫איגודים מקצועיים ושאר שרצים ‫שאנחנו נאלצים לסבול,
‫עכשיו יש לנו גם ‫הומוסקסואלים נאצים.
‫אתה תבוא לבקר אותי, נכון?
‫אתה יודע שאם לא תבקר אותי, ‫אני אשכח אותך.
‫תודה.
‫בואי, בואי, בואי.
‫קדימה.
‫לילה טוב.
‫מה?
‫למה אנחנו מתנשקים? ‫-תשתוק. -טוב.
‫דרכונים, בבקשה.
‫כן, כן, בטח.
‫בבקשה, אל תספרו על זה ‫לאבא שלי, הוא לא יודע כלום.
‫מי זה אבא שלך?
‫למה אתה צוחק?
‫בבקשה, אל תספר לו. ‫אבא שלי יהרוג אותי.
‫לא, השוטר לא יגיד מילה,
‫אחרת אבא שלך יהרוג אותו.
‫אני מצטערת, בבקשה, לא.
‫בסדר.
‫גברת גארנו, ‫אני לא מעוניין באבא שלך.
‫מעשי השובבות שלך ‫עם האיש הזה,
‫שברור שהוא לא ברמה שלך...
‫אבל אני רוצה שזאת תהיה ‫הפעם האחרונה שאמצא אותך
‫במהלך מעשה בלתי הולם,
‫אחרת איאלץ לקחת אותך ‫לאבא שלך בעצמי.
‫תודה, אדוני השוטר.
‫לכו הביתה.
‫- דרכון -
‫"אליז לרוי"
‫הכול בסדר? ‫-כן. כן.
‫נראה שהכומר הוא אדם טוב, נכון?
‫אליזבת חזקה.
‫כן. כן.
‫טוב, תקשיב. -כן.
‫קבוצת המחתרת בליון?
‫מה? -איך אפשר להצטרף אליהם?
‫מי?
‫מה מי? ‫אני. אנחנו.
‫אתה? ‫-כן, אני.
‫מה קרה?
‫הרגע עצרו אותנו ‫שוטרי וישי,
‫אתה יודע, ו...
‫אני לא רוצה להמשיך לברוח, ‫אתה יודע,
‫בלי לעשות משהו לגבי זה.
‫תקשיב, הלוחמים מליון ‫הם אנשים רציניים וקשוחים,
‫שמסכנים את חייהם ‫למען צרפת.
‫פונים אליהם מסתננים ‫באופן קבוע,
‫ואם אצור קשר, ‫לא תהיה דרך חזרה.
‫אני יודע. -אם אתה סתם כועס ‫כי עצרו אותך...
‫לא, אני לא סתם כועס.
‫לא, אני... ‫אני מוכן להילחם.
‫ז'ורז' מצפה לעוד ילדים.
‫אז שז'ורז' יטפל בהם.
‫הוא צדיק, ‫אני אדבר איתו.
‫חשבתי שתתגאה בי.
‫אני גאה בך. ‫-בסדר, אז אולי תוכל להגיד...
‫אני גאה בך. ‫-טוב, תודה.
‫אבל קודם ‫אתה צריך לדבר עם אבא.
‫כדי להגיד לו ‫שזאת ההחלטה שלך.
‫בסדר, אני אלך להגיד לו.
‫אתה יודע איפה הוא?
‫בדירה. -לא.
‫מרסל?
‫לכל הרוחות, מה ראיתי עכשיו?
‫אתה היית שם?
‫ראיתי אותך מלמעלה.
‫אהבת את זה?
‫אתה יודע לשיר.
‫זה מה שרציתי לעשות תמיד,
‫אבל אבא שלי היה קצב, ‫אבא שלו היה קצב.
‫לא יכולתי להיות פשוט זמר.
‫ועכשיו אתה יכול.
‫כן.
‫כי עכשיו אין לי כלום.
‫חוץ מהקול שלי, ‫לקחו לי הכול.
‫אז למה נלחמת ‫במה שאני אוהב?
‫כי לא רציתי שתגווע ברעב.
‫כי רוב האמנים ‫לא מצליחים להתפרנס.
‫לפחות קצב ‫אף פעם לא יהיה רעב.
‫זאת הייתה הופעה נהדרת.
‫אז אהבת? ‫-לא אהבתי את זה.
‫כן? -אני הייתי ‫משתחרר יותר על הבמה,
‫זה הכול. זה פשוט... ‫-אז לא אהבת את זה?
‫סליחה? ‫אני כן אהבתי את זה.
‫אני אומר שלדעתי, ‫אתה תוכל ליהנות מזה יותר,
‫ואז ירגישו את זה.
‫בסדר, אני אגיד לך משהו.
‫אולי יום אחד, ‫כשהמלחמה תיגמר
‫נוכל...
‫נוכל להופיע ביחד.
‫אלן ואני מתגייסים לרזיסטנס.
‫שהשם ישמור עליכם.
‫- ב-10 בנובמבר 1942 ‫כבש צבא גרמניה את שאר צרפת. -
‫- צרפת הכבושה -
‫- ליון, תחנת פראש, ‫18 בנובמבר 1942 -
‫תעודות.
‫הייל היטלר.
‫תעודות.
‫עצור, עמוד בצד.
‫לא, אל תעצרי. ‫אל תעצרי.
‫קדימה.
‫לך.
‫קדימה, קדימה.
‫עצור. עצור.
‫הנה מרסל. מרסל.
‫הנה אמה. ‫הנה אמה.
‫תיכנסו, תיכנסו.
‫סע. סע. סע.
‫אלוהים.
‫- אכסניה לנערות -
‫ברוכים הבאים לרזיסטנס.
‫- מלון טרמינוס, מטה הגסטפו -
‫בסדר גמור. שבי בצד ימין.
‫למה הם עומדים בתור?
‫כמו שביקשת, ‫דאגנו שכל צרפתי באזור ידע
‫שנגמול לכל מי ‫שיספק לנו מידע
‫שיסייע לנו לפרק ‫את הרזיסטנס.
‫כל האנשים האלה ‫באו למסור לנו מידע?
‫כן, סגן.
‫כל משתף פעולה ‫מקבל סיכה
‫שמאפשרת לו לנוע בעיר בחופשיות.
‫לבגוד בבני ארצך ‫תמורת תשלום.
‫כבר יש מידע ‫שעשוי להיות בעל ערך.
‫שבו.
‫מי זה מרסל?
‫אני.
‫הדרכונים שלך מרשימים.
‫תודה, המפקד... גברתי.
‫"המפקד" זה בסדר, ‫אם זה יעזור לך.
‫אנחנו עומדים לקבל ‫20 לוחמים מבריטניה.
‫כמה זמן ייקח לך? ?20-
‫אולי את חושבת ‫שזה תהליך מכני,
‫אבל זאת אמנות של ממש ‫לחקור את העיקולים ואת התנועה
‫של סליחה, של כל אות.
‫את הלחץ שהופעל על הנייר,
‫כי לא אותו אדם כתב ‫את אותו דרכון,
‫ואת צירוף הצבעים ‫שנותן שחור שנראה אותנטי,
‫כי אולי לא תאמיני,
‫לשחור יש גוונים שונים, טוב?
‫וזה שונה מעיר לעיר... ‫-תוך כמה זמן?
‫20 ייקחו לי יום.
‫הם נוחתים עוד שעה.
‫שעה?
‫אנחנו כאן שעה. ‫יכולת להגיד לי.
‫רוב אירופה זועקת שהיא נכנעת,
‫ובליון קיימת קבוצת רזיסטנס
‫שפוגעת בנאצים באמת.
‫תוכל לשבת שם,
‫או שתגיד לי מה אתה צריך ‫כדי להכין את הדרכונים תוך שעה.
‫תני לנו 20 דרכונים צרפתיים.
‫תני למרסל לבחור את השמות, ‫והוא יכין אותם.
‫אנחנו עוזבים תוך 20 דקות. ‫רק מרסל יבוא איתנו.
‫"שלום לך
‫"מריה
‫"מלאת החסד
‫"מריה
‫"מלאת החסד
‫"מריה
‫"מלאת החסד
‫"שלום
‫"שלום לך אדוננו
‫"אדוננו עמך
‫"ברוכה את בנשים
‫"וברוך
‫"פרי בטנך ישוע..."
‫או שיש לנו מדינה,
‫או שאין.
‫"שלום לך
‫"מריה..."
‫אף פעם לא הכרתי ‫צייר יהודי.
‫איתי אתה לא צריך ‫להעמיד פנים.
‫תודה, אבל יש הרבה ‫ציירים יהודים.
‫אבל זה לא הצד החזק ‫של העם שלך,
‫לעומת סופרים ומדענים, ‫ואתה יודע למה?
‫כי הדת שלכם לא מרשה לכם ‫לצייר את אלוהים.
‫וגם בגלל זה ‫הרבה אנשים שונאים אתכם.
‫הם פוחדים כשהם לא רואים ‫אל מי אתם מתפללים.
‫לא, שונאים אותנו כי במשך מאות ‫שנים אמרו להם שהרגנו את ישו.
‫כל האפוס של העם היהודי
‫הוא שמי שהיו עבדים במצרים ‫השתחררו
‫כדי להקים להם חברה משלהם.
‫למדכאים ‫אין סמל מסוכן יותר מהיהודים,
‫כי היהודים הם עבדים משוחררים.
‫חשבתי שאת ישנה.
‫את בהחלט לא ישנת.
‫למה את מתכוונת?
‫מה?
‫לא ידעתי בכלל ‫שאת מחבבת אותו.
‫אני לא מספרת לך כל דבר.
‫איפה הוא עכשיו?
‫הוא הלך לקנות סיגריות.
‫אז עשיתם את זה?
‫ספרי לי.
‫אני אוהבת אותו.
‫אז עשיתם את זה.
‫מה? ספרי.
‫נאצים. נאצים.
‫הם הגיעו.
‫מה זה?
‫תביאו את התיקים. ‫-בסדר.
‫השם. ‫-ג'ייסון בייקר.
‫בואו ניסע.
‫ברוך הבא לרזיסטנס.
‫רק נשים. ‫-אתה רואה בגדי גברים?
‫אני אבדוק.
‫עצור.
‫לא לזוז. ‫-ידיים למעלה.
‫תרים את הידיים למעלה.
‫לא. לא. לא. ‫לא, אל תירו.
‫זה האח שלי. ‫לא לירות.
‫זה האח שלי. אלן. אלן.
‫מה קרה?
‫הגסטפו.
‫הם לקחו את כולם.
‫אמה ומילה.
‫שתי אחיות יהודיות
‫שנתפסו נלחמות ‫במחתרת הצרפתית.
‫זה יכול להסתיים מיד, ‫אם תגידו לי איפה הגברים.
‫מילה, תישארי כאן.
‫מילה.
‫לשם. אל תזוזי.
‫לאן אתה לוקח אותה?
‫את מכירה את המונח ‫"פשיטת עור"?
‫שמוכר בפי העם כהסרת עור.
‫לא?
‫זאת שיטה איטית ומכאיבה ‫של הוצאה להורג,
‫שבה מסירים את העור מהגוף
‫כשהאדם עדיין חי.
‫מנסים להשאיר את חלק העור ‫שמסירים שלם,
‫ולהשאיר את האדם בהכרה ‫לאורך רוב ההליך.
‫אתה תהרוג אותי בכל מקרה, ‫מה זה משנה?
‫לא, אמה.
‫החלטתי שאני לא אהרוג אותך.
‫אני אעשה את זה לאחותך ‫מול העיניים שלך.
‫למה?
‫כי את לא רוצה להגיד לי ‫איפה הגברים.
‫אם לא אוכל לתפוס אותם,
‫אני רוצה ‫שלפחות תחזרי אליהם
‫ותספרי להם מה עברת.
‫כדי לראות אם הם ירצו להמשיך ‫ברזיסטנס חסר הטעם שלהם.
‫אני לא יודעת איפה הם.
‫אני לא יודעת.
‫אני נשבעת.
‫אני לא מאמין לך.
‫אמה?
‫מה עשית לה?
‫אני לא... ‫לא נגעתי בה בכלל.
‫הוא רוצה לדעת איפה הם.
‫אל תגידי לו.
‫הוא יהרוג אותנו ממילא.
‫אז אתן כן יודעות.
‫אני לא יודעת. ‫-את יודעת.
‫אני לא יודעת. ‫-את כן יודעת.
‫אני לא יודעת. אני לא יודעת. ‫-תהרוג אותי, לא אכפת לי.
‫אנחנו לא נהיה בוגדות. ‫לא נהיה משת"פיות.
‫אני מכבד את זה, ‫את מבינה,
‫לא נהיה משת"פיות.
‫לכל יתר האנשים ‫אין כבוד עצמי.
‫אני מעדיף למות כמוך ‫מלחיות כמותם.
‫אל תגידי כלום, בבקשה.
‫אל תגידי כלום.
‫אל תגידי כלום, ‫אמה, בבקשה.
‫לא אכפת לי מה הוא יעשה. ‫לא אכפת לי.
‫בבקשה, אל תעשה את זה. ‫-בבקשה, אמה.
‫לא, די, בבקשה. ‫-אמה, לא. לא. אמה, אמה,
‫לא, בבקשה, לא. ‫-בבקשה, אמה. אמה, בבקשה.
‫לא. -אל תעשה את זה.
‫לא, די!
‫חייבים להיכנס.
‫-לא. לא.
‫קלאוס ברבי. ‫-כן, אני רואה אותו.
‫איך מתנהגת אוטה רגינה הקטנה?
‫יפה. עכשיו היא שאלה ‫מתי נראה את אבא.
‫באמת? -לא.
‫אני שמח כל כך שבאתן.
‫מרשים, נכון?
‫מאוד.
‫נהדר, אבל זה לא כמו בבית.
‫כמה שהיא גדלה.
‫היא כבר מזהה פנים.
‫באמת? ‫-כן, כבר שבוע.
‫מה יש לה? ‫למה היא בוכה?
‫שלום, זה אני, אוטה רגינה.
‫על מה את מסתכלת? ‫זה בסדר. זה בסדר.
‫בואי, תכף מגיעים.
‫זאת היא. ‫-בטח שזאת היא.
‫איפה מילה?
‫אף אחד לא יטריד אותך ‫כל עוד את עונדת את הסיכה הזאת.
‫- מלון טרמינוס -
‫איפה היא?
‫היא נכנסת לתחנת הרכבת.
‫איפה מילה, לעזאזל?
‫אני לא יודע. ‫אמה תגיד לנו.
‫יתפסו אותנו ‫ברגע שניגש אליה.
‫בסדר, בסדר, תקשיב לי.
‫תמשוך את השומרים לעברך ‫ותברח.
‫אני נכנס. ‫-זה מסוכן מדי.
‫אז שיהרגו אותי.
‫לך. תיזהר.
‫תעודות.
‫משתפת פעולה.
‫לכי.
‫מה את עושה?
‫אנחנו צריכים להתאמן ‫ולהתפתח עם הרזיסטנס.
‫אנחנו צריכים למצוא נשק, ‫צריך ללמוד לירות,
‫צריך ללמוד להשתמש ‫בחומר נפץ.
‫הם לא בני אדם.
‫שום בן אדם לא יעשה ‫דבר כזה לזולת.
‫כשהייתן שם
‫אני התמלאתי בשנאה,
‫ומובן שהרגשתי דחף לנקום,
‫אבל ככל שחשבתי ‫על זה יותר,
‫השאלה היחידה שהייתה לי בראש
‫הייתה: למה אנחנו כאן,
‫נלחמים במלחמה ‫שלא נוכל לנצח בה,
‫כשיכולנו לקחת יתומים ‫לארץ אחרת,
‫לפני שהנאצים יתפסו אותם?
‫אי אפשר לעזוב עכשיו.
‫אבל מה נוכל להשיג באמת?
‫נוכל להילחם בהם.
‫מצאנו בתים לילדים, ‫מקומות בטוחים.
‫אין להם שום מקום בטוח,
‫כל עוד הם במדינה ‫תחת הכיבוש הנאצי.
‫ובמעט כוח הלחימה שלנו...
‫נוכל לעכב אותם.
‫נעשה להם חיים קשים בצרפת.
‫מה הנאצים רוצים?
‫מה? -לא אכפת להם ‫מקלאוס ברבי,
‫את יודעת, ‫או מכמה עבדים של הגסטפו
‫שאולי נהרוג, ‫אם יהיה לנו מזל.
‫לא, אתה צודק.
‫מעניין אותם להרוג אותנו ‫כמו שהם הרגו אותה.
‫אז מה הדרך הכי טובה ‫להתנגד להם?
‫לא להרוג אותם.
‫הם מוכנים למות.
‫אם את רוצה להתנגד,
‫צריך לדאוג לכך ‫שעוד יהודים יישארו בחיים.
‫איך אתה לא רוצה ללכת ‫ולרצוח אותו?
‫ברור שאני רוצה ‫לרצוח את ברבי.
‫אני רוצה שגם היטלר ימות, אבל ‫לא נוכל להרוג את כל הנאצים.
‫אפשר להרוג חלק מהם.
‫או שנוכל להציל חיים.
‫ואולי יום אחד ‫הנאצים האלה ייתפסו,
‫והילדים שהצלנו ‫יגדלו ויקימו משפחות.
‫ומה עם אלה שכבר מתו?
‫מה את חושבת ‫שהם היו רוצים שנעשה?
‫שנסכן את חיינו ‫כדי לנקום במי שרצחו אותם
‫או שנסכן את חיינו כדי לעזור ‫ליתומים שלהם להינצל?
‫אנחנו צריכים להציל את הילדים.
‫אנחנו נציל אותם.
‫מגרמניה, מפולין,
‫מכל אירופה.
‫אנחנו נקבל ‫100-50 יתומים בחודש.
‫תקשיבו, אנחנו רוצים לעזור לכם ‫להוציא אותם מצרפת.
‫לאן ניקח אותם?
‫גם בעלות הברית הגיעו ‫למכסת הפליטים שלהן.
‫מה עם שווייץ?
‫אתה מתכוון להעביר ילדים ‫בהרים מושלגים?
‫לפחות פה בטוח.
‫הם לא מוגנים כאן.
‫אם יתפסו אותם באלפים,
‫לא נצטרך לשאת ‫באחריות לחרפה,
‫אבל נאבד גם את האמינות ‫והמימון שאנחנו צריכים
‫כדי לסייע ליתר הילדים.
‫הם לא מוגנים כאן.
‫ז'ורז', תקשיב,
‫תן לנו לקחת קבוצה קטנה,
‫כדי לבדוק אם נוכל להבריח ‫אותם אל מעבר לגבול.
‫בבקשה.
‫לא, מרסל. מה? ‫-שקט.
‫איפה היית? ‫-שקט.
‫לכו, ילדים.
‫תעשו מה שמרסל, אמה ואלן ‫יגידו לכם לעשות,
‫ואני מבטיח שהכול יהיה בסדר.
‫תודה.
‫תודה שהצלתם ‫את החיים שלנו.
‫תודה. ‫-לכו, לכו, לכו.
‫לכו. לכו. ‫-לכו עכשיו. החוצה, לצאת.
‫בסדר, בואו.
‫בסדר. ‫-בואו, ילדים, בואו.
‫בואו.
‫הנה. בואי. -שלום.
‫לך, בן.
‫גם אתה ואמא ‫צריכים לעזוב את אירופה.
‫לך. לך.
‫הבנתי שיש פגישה בקשר ‫לאשרות נסיעה ליהודים זרים.
‫שלום. בוא.
‫רד על על הברכיים.
‫לא, אני...
‫המקום שהכי פחות שמור על הגבול ‫הוא בקצה הרכס הזה.
‫אנחנו נעבור דרך היער הזה. ‫שם הדרך אמורה להיות קלה יותר.
‫משם נגיע לשביל ‫שמוביל אל הרכס
‫במורד ההר הזה, אל ז'נבה.
‫ויש שביל במורד הרכס?
‫כן.
‫אמה, את יכולה ‫לספר לי על מילה.
‫אני איבדתי את אבא שלי ‫ואת אמא שלי.
‫אנשים תמיד מרחמים ‫על מי שמת.
‫הם צריכים לרחם יותר ‫על מי שנשארים בחיים.
‫יש בחיים הרבה דברים יפים.
‫אם אפשר לחלוק אותם.
‫מילה כבר לא איתנו,
‫אבל אנחנו כאן כדי לדאוג ‫שכולכם תהיו מוגנים.
‫מילה לא הייתה רוצה ‫שאהיה עצובה.
‫ואני בטוחה שההורים שלך ‫היו רוצים שתהיי שמחה ומאושרת.
‫לא היינו עצובים בכלל.
‫בואי.
‫לא ידעתי שהרכבת תעצור בליון.
‫זה רק לרגע.
‫עצור.
‫הוא כאן. -מי?
‫ברבי. -לא.
‫אני חייבת לקפוץ. ‫-לא. לא. לא.
‫בסדר, לעמדות שירה.
‫אם הוא יזהה אותי, ‫הוא יהרוג את כולם.
‫אי אפשר לעזוב אותך כאן.
‫בסדר, לכי, לכי, ‫בואי, בואי, בואי.
‫תנעלי את הדלת. ‫תנעלי את הדלת.
‫ילדים, "אווה מריה".
‫"שלום לך
‫"מריה
‫"מלאת החסד
‫"מריה
‫"מלאת החסד
‫"מריה
‫"מלאת החסד
‫"שלום לך
‫"שלום לך אדוננו
‫"אדוננו עמך..."
‫לאן אתם נוסעים?
‫אנחנו נוסעים לטייל בז'ונאז'.
‫דרכונים, בבקשה. -כן.
‫זה הסופרן הצעיר שלנו, ז'וזף.
‫מה אתה עושה? -אני?
‫אתה רוצה שהם יצחקו עלינו? ‫-לא, מה פתאום.
‫הם ילדים. אני מחנך.
‫במה זה יועיל, ‫אם נלמד אותם לפחד?
‫בוא איתי.
‫אמרתי שתבוא איתי.
‫סגן?
‫עזוב אותם בשקט.
‫מי אומר?
‫אומר זקן שמזהה ‫ילדים טובים מקילומטר.
‫תפשק את הרגליים.
‫תרוקן את הכיסים.
‫זאת רק כף, ויש כסף.
‫מה זה?
‫זה שפם.
‫אתה צוחק מהפיהרר?
‫לא, לא, עם כל הכבוד, קצין,
‫זה שפם צ'רלי צ'פלין.
‫אני חושב שחשוב ‫לעזור לילדים לצחוק
‫באמצע המלחמה הזאת.
‫הילדה,
‫בת כמה היא?
‫היא...
‫היא בת 14.
‫כדאי לך לעזור לה ‫לפתח את הקול.
‫הוא מיוחד מאוד.
‫לשם כך אנחנו כאן. ‫-יש לי שאלה אליך.
‫כן, אדוני.
‫יש לי בת.
‫איך, לדעתך,
‫אוכל לדאוג לכך ‫שהיא תתעניין באמנות?
‫בת כמה היא?
‫היא עדיין תינוקת.
‫אני לא שואל ‫מה לעשות מיד,
‫אבל בתור אסטרטגיה ‫לפיתוח האישיות שלה בעתיד?
‫תשתדל שלא לכפות את זה.
‫ככל שתכפה עליה,
‫אני חושב שהיא ‫תתמרד נגד זה יותר.
‫תן לה לגלות ‫מה היא אוהבת.
‫אל תתערב, ‫אם בכלל,
‫תדחף אותה בכיוון הנגדי,
‫תגיד לה שאמנות היא לחלשים,
‫והיא תרצה להראות לך ‫שאתה טועה.
‫זה מעניין מאוד.
‫מעניין מאוד.
‫תודה.
‫לך.
‫עכשיו?
‫מקס.
‫תודה, אדוני.
‫מקס, בוא נלך.
‫הכול בסדר. ‫הכול בסדר. בואי.
‫בואי.
‫הכול בסדר.
‫- מונטריון, האלפים הצרפתים, ‫9.6 ק"מ מגבול שווייץ -
‫לכו לאט.
‫בוא, ג'רי. בוא.
‫בסדר, בוא.
‫טוב.
‫בוא.
‫מה את עושה?
‫את בסדר? ‫-אני רק...
‫שמעתי רעש ודאגתי. ‫-איזה רעש?
‫מצטערת, אני פשוט...
‫נחשה קטנה.
‫קלאוס.
‫אתם כולאים כמרים?
‫היהדות הבינלאומית ‫שולטת בעיתונות העולמית,
‫בבנקים בעולם, בארה"ב ‫בבריטניה, בבריה"מ.
‫הכוחות האלה מממנים קבוצות ‫התנגדות, כביכול, ברחבי אירופה,
‫וליון היא הבירה שלהן.
‫בבקשה, תחסוך ממני ‫את הגרסה הרשמית.
‫אני לא רוצה שהבת שלנו תגלה ‫שאבא שלה פגע בכומר.
‫בעלך הוא הסמכות העליונה ‫בכל דרום צרפת.
‫אני רוצה לדעת מה קורה פה.
‫ואין ברייך עוד קצין בגילו ‫שמפקד על כך כך הרבה חיילים.
‫לא הגעתי לכאן ‫כדי להיות נחמד לאויבים.
‫אם אתה רוצה שאני והילדה שלנו ‫נהיה פה איתך,
‫אני צריכה להבין ‫מה אתם עושים כאן.
‫אני עושה את כל זה למעננו, ‫למען העתיד שלנו ושל הבת שלנו.
‫ככל שנשבור את רוח ההתנגדות ‫מהר יותר...
‫אבל אני רוצה לבטוח בך.
‫רגינה, אני מבטיח לך...
‫סגן?
‫הילדים מהרכבת? ‫הכומר אמר שהם יהודים,
‫ושהם נוסעים לאלפים ‫כדי לעבור לשווייץ.
‫תארגן כיתה שתהיה מוכנה ‫לצאת לשם תוך חמש דקות.
‫כן, המפקד.
‫אני בסדר.
‫אני בסדר, אני מצטערת.
‫אני בסדר. ‫-בואי הנה.
‫הכול בסדר.
‫תודה.
‫תודה. אני מצטערת.
‫תודה.
‫נעצור לנוח שם.
‫בסדר.
‫בסדר?
‫תודה.
‫אתה מדהים.
‫זה בזכותך.
‫מה זאת אומרת?
‫כשהכרנו ‫התעניינת רק בעצמך.
‫אני עדיין מתעניין רק בעצמי.
‫כבו את האש.
‫טוב, כולם, אל עומק היער.
‫עזבו את התיקים. ‫תורידו את התיקים.
‫עזבו את התיקים.
‫קדימה.
‫בואו. -קדימה, לזוז.
‫קדימה, רוצו, רוצו.
‫רוצו. רוצו.
‫רוצו. -לא.
‫אתה בסדר? -תזדרז.
‫בואו, מהר.
‫טוב, קדימה, ‫תטפסו על העצים.
‫עלו. תזדרזו. עלו.
‫טוב, תסתכלו עליי.
‫תסתכלו עליי.
‫תסתכלי עליי. ‫תסתכלי עליי.
‫תסתכלו על מרסל. ‫עיניים אל מרסל.
‫אל תסתכלו למטה.
‫הם חייבים להיות בקרבת מקום.
‫אנחנו לא נלך ‫עד שנמצא אותם.
‫עצרו!
‫אל הרכס.
‫קדימה.
‫עצרו. עצרו. עצרו.
‫זה הרכס? ‫-אני מקווה.
‫ילדים,
‫לקפוץ.
‫קדימה, קפצו. ‫קדימה, קפצו.
‫קדימה, קדימה.
‫לקפוץ.
‫אני לא יכולה. אני לא יכולה. ‫-את חייבת. תקפצי.
‫אמה.
‫תקפצי. תקפצי.
‫חדל אש.
‫אין סיכוי שהם נשארו בחיים.
‫בואו נלך.
‫אמה.
‫אמה?
‫זהירות.
‫בואי. ‫-תביא אותה לכאן.
‫כל הילדים כאן?
‫כן. -תעלה אותם.
‫רואים אותה.
‫אמה.
‫איפה אמה?
‫שם. שם.
‫אמה.
‫שבי כאן. -אמה.
‫אמה. אמה. אמה.
‫אמה. אמה.
‫את שומעת אותי? ‫זה מרסל.
‫את שומעת אותי?
‫אמה, תקשיבי לי. ‫הכול בסדר. את בסדר?
‫כל הילדים כאן. ‫הכול בסדר.
‫הכול בסדר. בבקשה, אמה. ‫בבקשה, דברי איתי.
‫את שומעת אותי? ‫את שומעת אותי?
‫אמה?
‫אמה, דברי איתי.
‫אמה.
‫אתם צריכים עזרה?
‫עזרה?
‫איפה אנחנו?
‫באלפים.
‫כן, כן, אבל באיזו מדינה?
‫עברתם את כל הדרך מצרפת?
‫שווייץ?
‫כן, נכון.
‫הצלחנו.
‫תראי.
‫בואו, בואו.
‫הוא סיכן את חייו הרבה פעמים ‫כשחצה את האלפים
‫כדי להבריח יתומים ‫אל מקום מבטחים.
‫הוא אחראי אישית ובמישרין
‫להצלת מאות ילדים,
‫ואחראי בעקיפין ‫להצלת אלפים.
‫כעת הוא ‫אחד מקציני הקישור שלנו,
‫והוא גם שחקן,
‫ואתם עומדים לראות
‫את ההופעה הרשמית שלו ‫מול קהל.
‫חיילים, תזכרו את השם שלו,
‫כי הוא לעולם לא ישכח אתכם,
‫מרסל מרסו.
‫"על תרומתו למחתרת הצרפתית
‫"מרסל מרסו קיבל את עיטור ‫הקצין הגבוה של לגיון הכבוד,
‫"ואת אות אביר המסדר הלאומי ‫הצרפתי למצוינות.
‫"הוא מוכר כפנטומימאי ‫החשוב בכל הזמנים.
‫"אביו של מרסל, ‫שארל מנגל,
‫"גורש למחנה הריכוז אשוויץ, ‫ונרצח שם ב-1945.
‫"אחרי המלחמה, ציידי הנאצים ‫ביאטה וסרז' קלרספלד
‫"מצאו את קלאוס ברבי, ‫שהסתתר בבוליביה.
‫"הוא הוסגר לצרפת, ושם נשפט ‫על פשעים נגד האנושות.
‫"הוא מת בכלא ב-1991.
‫"המחתרת היהודית בצרפת הצילה ‫10,000 ילדים יהודים במלה"ע ה-2
‫"הנאצים דגלו ברצח ילדים ‫של 'קבוצות מסוכנות'
‫"במסגרת תוכניתם ‫ל'טיהור הגזע הארי',
‫"הם הרגו 1.5 מיליון ילדים, ‫ובהם עשרות אלפי ילדים צוענים
‫"וילדים בעלי מוגבלות ‫פיזית ושכלית,
‫"ויותר ממיליון ילדים יהודים.
‫"הסרט הזה מוקדש להם.
‫"לעולם לא נשכח."
‫"התנגדות" (2020)
‫תסריטאי ובמאי: ‫ג'ונתן ג'קובוביץ
‫ג'סי אייזנברג
‫קלמנס פואזי
‫מתיאס שווייגהופר
‫עריכה לשונית: רווית ליגום
‫הפקת תרגום: ‫טרנס טייטלס בע"מ