Title: Psycho Year: 1998 Duration: 01:43:36 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫"פסיכו"
‫וינס ווהן
‫ג'וליאן מור
‫ויגו מורטנסן
‫ויליאם ה. מייסי
‫אן האש
‫במאי: גאס ואן סנט
‫הפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום
‫"פיניקס, אריזונה"
‫"יום שישי, 11 בדצמבר 1998"
‫2:43 אחה"צ
‫לא אכלת ארוחת צהריים, מה?
‫כדאי שאחזור למשרד.
‫הפסקות הצהריים הארוכות שלי ‫הורסות את הבוס שלי.
‫תגידי לבוס שלך שאת ‫לוקחת חופש אחה"צ.
‫היום יום שישי.
‫מה אעשה כל אחה"צ?
‫אלווה אותך לשדה התעופה?
‫תתבטלי פה עוד קצת.
‫האורחים מתפנים ב-3.
‫במלונות כאלה לא משנה ‫מתי אתה נכנס,
‫אבל כשמגיע הזמן לפנות...
‫אני שונאת שעליי ‫לבלות אתך במקום כזה.
‫אני מוכרחה ללכת.
‫אוכל לבוא בשבוע הבא. ‫-לא.
‫גם לא כדי לראות אותך? ‫לאכול ארוחת צהריים בפומבי?
‫אנחנו יכולים להיפגש.
‫יכולים לסעוד ביחד, ‫אבל בצורה מכובדת.
‫בבית שלי, עם התמונה ‫של אמי מעל האח,
‫וכשאחותי עוזרת לי ‫להכין סטייקים לשלושה.
‫אשמח לפגוש את אחותך.
‫האם היא... דומה לך? ‫-סם!
‫בסדר.
‫מריון, מתי שאפשר, ‫אני רוצה לראות אותך.
‫בכל הנסיבות, ‫אפילו המכובדות.
‫בפיך זה נשמע ‫כל כך לא מכובד.
‫אני בעד כבוד.
‫תוך שנה שנתיים, אני אפרע ‫את כל החובות של אבי בחנות.
‫דמי המזונות ייפסקו ‫ברגע שהיא תתחתן שוב.
‫אני עוד לא התחתנתי ‫אפילו פעם אחת.
‫כן, אבל כשתתחתני,
‫את תעשי חיים.
‫אז בוא נתחתן.
‫את באמת רוצה לחיות מאחורי ‫חנות לכלי עבודה בפיירווייל?
‫לאכול אתי מקופסות שימורים?
‫זה יהיה ממש בידור.
‫כשאני אשלח כסף ‫לאשתי לשעבר,
‫את תוכלי ללקק ‫את הבולים.
‫אני אלקק את הבולים.
‫את רוצה לגמור עם זה?
‫רוצה למצוא לעצמך ‫מישהו פנוי?
‫אני חושבת על זה.
‫אל תשברי לי את הלב.
‫אל תאחר למטוס.
‫חכי. נצא ביחד.
‫אני מאחרת, ואתה צריך ‫עוד לנעול נעליים.
‫מר לאורי חזר כבר מהארוחה?
‫הוא אוכל עם האיש שקונה ‫את הנכס ברח' האריס.
‫האיש עם בארות הנפט? ‫-נכון, נכון.
‫בגלל זה הוא מאחר.
‫יש לך כאב ראש?
‫זה יעבור. כאבי ראש ‫הם כמו החלטות.
‫שוכחים אותם ברגע שהם ‫מפסיקים לכאוב.
‫יש לך אספירין?
‫לי יש משהו. ‫לא אספירין, אבל...
‫הרופא של אמי נתן לי ‫את זה ביום שנישאתי.
‫טדי רתח כשהוא גילה ‫שלקחתי כדורי הרגעה.
‫היו טלפונים? ‫-טדי התקשר אליי.
‫ואמי התקשרה לשאול ‫אם טדי התקשר.
‫אחותך התקשרה להגיד ‫שהיא נוסעת לטוסון לקניות,
‫לכל סוף השבוע.
‫חם כמו חלב טרי.
‫תגידו לבוס שלכן ‫שיפעיל את המזגן.
‫היום הוא יכול להרשות לעצמו.
‫תכיני העתקים של השטר ‫בשביל מר קאסידי. -כמובן.
‫מחר הוא היום.
‫הילדה המתוקה שלי.
‫לא את, יקירתי. הבת שלי.
‫היא תינוקת, אבל ‫מחר היא תעמוד שם,
‫תתחתן ותעזוב אותי.
‫תראי את הקטנה שלי.
‫בת שמונה-עשרה.
‫לא היה לה אפילו ‫יום אומלל אחד בחיים.
‫בוא, טום. ‫המזגן במשרד שלי.
‫את יודעת מה אני ‫עושה עם אומללות?
‫אני מגרש אותה בכסף.
‫את אומללה? ‫-לא בדרך-כלל, לא.
‫אני קונה את הבית הזה ‫כמתנת כלולות לקטנה שלי.
‫זה לא כדי לקנות אושר. ‫זה כדי לגרש אומללות.
‫ארבע מאות אלף דולר, ‫במזומן.
‫לא לדאוג, אני לא נושא יותר ‫ממה שמותר לי להפסיד.
‫באמת!
‫אני לא מדווח אמת. ‫ככה אני שומר על זה.
‫טום, מזומנים בסכומים כאלה... ‫זה לא נהוג.
‫אז מה? זה כסף פרטי שלי. ‫עכשיו הוא שלך.
‫אולי נשים את זה בכספת,
‫וביום שני, כשתרגיש טוב...
‫אם מדברים על הרגשה טובה...
‫איפה הבקבוק שאמרת ‫שיש לך במשרד?
‫לפעמים אני לא מסוגל ‫לסתום את הפה.
‫לאורי, אני מתייבש פה.
‫אני לא רוצה את זה ‫פה במשך סוף השבוע.
‫שימי את זה בכספת בבנק.
‫נבקש ממנו שיק ביום שני.
‫הוא פלירטט איתך.
‫הוא בטח ראה את ‫טבעת הנישואין שלי.
‫היכנסי.
‫ההעתקים.
‫אוכל ללכת הביתה אחרי הבנק? ‫אני מקבלת כאב ראש.
‫לכי הביתה. ‫אני והבוס שלך...
‫נצא לשתות קצת, נכון?
‫כמובן. את חולה? ‫-כאב ראש קטן.
‫את צריכה סוף שבוע בלאס ווגאס, ‫גן השעשועים של העולם.
‫אני אבלה את סוף השבוע ‫במיטה, תודה.
‫המקום היחידי ‫שעדיף על לאס ווגאס.
‫מריון, מה את עושה פה?
‫מאיפה כל הכסף הזה?
‫כן, זה יותר ממה שאני ‫צריך כדי לצאת מהחובות.
‫אז אמרתי, "סנדי, ‫אתה רואה פה משהו...
‫"שאף פעם לא שתית?"
‫סנדי מעיף מבט...
‫סנדי סוקר את הבר ואומר...
‫תעצרי!
‫את ממהרת.
‫כן, לא התכוונתי ‫לישון כל כך הרבה.
‫אתמול בלילה כמעט עשיתי ‫תאונה מרוב עייפות,
‫אז החלטתי לעצור בצד.
‫ישנת פה כל הלילה? ‫-כן.
‫כפי שאמרתי, ‫העיניים שלי נעצמו.
‫יש המון אכסניות בדרך. ‫היית צריכה...
‫למען בטחונך.
‫פשוט עצרתי בצד. ‫עברתי על החוק?
‫לא, גברת.
‫אז אני חופשיה לנסוע? ‫-משהו לא בסדר?
‫הכל בסדר, ‫אבל אני ממהרת,
‫ואני מבזבזת זמן בגללך.
‫רק רגע.
‫כבי את המנוע, בבקשה.
‫הרשיונות שלך, בבקשה?
‫למה? ‫-בבקשה.
‫"אריזונה-איי-אן-אל 709"
‫שיהיה לך יום יפה.
‫אני כבר בא!
‫אין לי מצב-רוח לצרות.
‫אומרים שהלקוח הראשון בבוקר ‫הוא הכי בעייתי.
‫אבל אין לי מצב-רוח לזה,
‫אז אני אטפל בך בהגינות, ‫כך שלא תהיה לך שום סיבה...
‫אני יכולה להחליף ‫את המכונית שלי?
‫את יכולה לעשות ‫מה שאת רוצה.
‫וכאשה, זה מה שאת תעשי. ‫המכונית שלך?
‫כן. היא בסדר, אבל...
‫נמאס לך ממנה.
‫תסתכלי סביב ‫ותראי מה תופס אותך.
‫בינתיים, המכונאי שלי ‫יבדוק את שלך.
‫עמדתי להכין קפה. ‫רוצה קצת?
‫לא, אני ממהרת. אני רוצה ל...
‫אנשים לא צריכים למהר.
‫אבל כפי שאמרתי, ‫זה יום יפה מדי לוויכוחים.
‫אכניס את המכונית שלך למוסך.
‫אני פה, בוס.
‫תוכל להציץ באוטו הזה? ‫-בטח, אין בעיה.
‫זו המכונית שאני ‫הייתי בוחר לך!
‫כמה? ‫-קחי אותה לסיבוב.
‫לא, היא נראית בסדר. ‫כמה זה עם המכונית שלי?
‫את לא רוצה יום וחצי ‫לחשוב על זה? -לא.
‫את באמת ממהרת. ‫מישהו רודף אחרייך?
‫ודאי שלא.
‫בבקשה.
‫אף פעם לא נתקלתי ‫בקונה שלוחץ על הסוחר.
‫אבל אני מעריך...
‫המכונית שלך, ועוד...
‫ארבעת אלפים? ‫-ארבעת אלפים.
‫אבל יש לך זמן להתווכח, מה?
‫בסדר, ארבעת אלפים דולר.
‫אני מניח שאת יכולה ‫להוכיח שהמכונית שלך.
‫יש לך לוחיות ממדינה אחרת. ‫-יש לי כל הניירות הדרושים.
‫איפה שירותי הנשים?
‫בתוך הבניין.
‫תודה.
‫שכחת את המזוודה שלך.
‫שים אותה מאחור, בבקשה.
‫בחיי, אדוני השוטר, זו הייתה הפעם ‫הראשונה שקונה לחצה על הסוחר.
‫מישהו רודף אחריה?
‫תן לי להציץ בניירות. ‫-חושב שהיא עבריינית?
‫היא התנהגה ככה.
‫מוזר, היא שילמה לי ‫במזומנים.
‫כן, מר לאורי?
‫קרוליין, מריון עוד לא הגיעה? ‫-לא, מר לאורי.
‫אבל היא תמיד מאחרת ‫בימי שני.
‫תודיעי לי כשהיא תגיע.
‫תתקשרי לאחותה. ‫אם לא תהיה תשובה מהבית...
‫התקשרתי לאחותה בעבודה ‫בחנות התקליטים.
‫גם היא לא יודעת ‫איפה מריון.
‫כדאי שתגשי אליה הביתה.
‫אולי היא לא יכולה ‫לענות לטלפון.
‫אחותה תיגש לשם. ‫גם היא דואגת.
‫אין לי מושג.
‫ראיתי אותה בפעם האחרונה ‫כשעזבה את המשרד ביום שישי.
‫היא הרגישה לא טוב ‫וביקשה ללכת מוקדם.
‫הרשיתי לה.
‫זו הייתה הפעם האחרונה ש...
‫רגע, ראיתי אותה אחרי זה...
‫נוהגת. כדאי שתבואי ‫למשרדי, מהר.
‫קרוליין, תשיגי לי ‫את מר קאסידי.
‫אני לא נפרד בקלות ‫מ-400,000 דולר.
‫ואם חסר חלק,
‫אני אמלא את החסר ‫בבשרה הנאה והרך.
‫אני אמצא אותה, ‫שלא יהיה לך ספק.
‫רגע. בחורה עובדת אצלך ‫עשר שנים. אתה בוטח בה.
‫זה עניין מסתורי.
‫שאלת בבנק. ‫הם לא ראו אותה.
‫אני שלפתי את הכסף ‫והיא בקושי הסתכלה עליו.
‫היא תכננה ‫ואפילו פלירטטה אתי.
‫"בייטס-מלון דרכים"
‫צר לי. לא שמעתי אותך בגשם.
‫היכנסי, בבקשה.
‫לילה גועלי.
‫יש לכם חדר פנוי? ‫-יש לנו תריסר, למעשה.
‫תריסר חדרים, כולם פנויים.
‫הם הרחיקו את הכביש המהיר.
‫חשבתי שירדתי ממנו. ‫-כנראה.
‫אף אחד לא עוצר פה ‫אלא אם ירד במקרה מהכביש.
‫אבל אין טעם לדון ‫בהפסדים שלנו.
‫אנחנו ממשיכים להדליק אורות ‫ולהמשיך בשיגרה.
‫"מארי סמיואלס"
‫והכתובת שלך. ‫די לנו בשם העיר.
‫לוס אנג'לס.
‫חדר מס' 1. הוא נמצא קרוב, ‫למקרה שתזדקקי למשהו.
‫הוא הכי קרוב למשרד.
‫אני רוצה לישון יותר מכל. ‫אולי קצת אוכל.
‫יש מסעדה 16 ק"מ מכאן, ‫מחוץ לפיירווייל.
‫אני כל כך קרובה לפיירווייל? ‫-24 ק"מ.
‫אני אביא את המזוודות שלך.
‫האוויר דחוס פה.
‫המזרון רך ‫ובארון יש קולבים.
‫יש נייר מכתבים ‫עם שם המלון,
‫אם תרצי ‫שהחברים בבית יקנאו.
‫וה...
‫שם. ‫-חדר האמבטיה.
‫אם תרצי משהו, תקישי על הקיר. ‫אני אהיה במשרד.
‫תודה, מר בייטס. ‫-נורמן בייטס.
‫יש לך משהו שלרוב הבחורות אין. ‫-באמת?
‫אין לזה שם.
‫זה משהו שנותן לבן-אדם ‫להרגיש בנוח.
‫שוב תודה.
‫את תסעי למסעדה?
‫לא.
‫אז אולי תעשי לי טובה ‫ותאכלי אתי?
‫התכוננתי לאכול בעצמי. ‫רק כריכים וחלב.
‫אני אשמח אם תבואי לבית.
‫אני לא עורך שולחן מפואר,
‫אבל המטבח חמים ונעים.
‫בשמחה.
‫אז תסתדרי ותורידי ‫את הנעליים הרטובות.
‫אחזור כשהכל יהיה מוכן.
‫עם המטריה הנאמנה שלי.
‫לא, אני אומרת לך! לא!
‫לא ארשה לך להביא ‫בחורות זרות לארוחת ערב.
‫לאור נרות, אני משערת,
‫בסגנון הזול, הארוטי, ‫של גברים עם ראש זול, ארוטי.
‫אימא, בבקשה!
‫ומה אז, אחרי הארוחה? ‫מוסיקה? לחישות?
‫אימא, היא סתם בחורה זרה. ‫היא רעבה, ויורד גשם.
‫"אימא, היא סתם בחורה זרה."
‫אפשר לחשוב שגברים ‫לא חושקים בבחורות זרות.
‫אני לא אדון בדברים דוחים ‫כי הם מגעילים אותי!
‫אתה מבין? לך!
‫תגיד לה שהיא לא תשביע ‫את הרעב הדוחה שלה
‫בעזרת האוכל שלי ‫או הבן שלי!
‫או שאין לך אומץ?
‫תשתקי! תשתקי!
‫גרמתי לך בעיות.
‫לא, אימא...
‫אמי... איך אומרים?
‫היא לא כשורה היום.
‫לא היית צריך לטרוח. ‫אני לא כל כך רעבה.
‫אני מצטער.
‫הלוואי שאפשר היה להתנצל ‫בשביל אנשים אחרים.
‫אל תדאג.
‫אז אם כבר הכנת לנו אוכל, ‫כדאי שנאכל את זה.
‫נחמד וחם יותר במשרד.
‫הגשם נפסק.
‫זה רישמי מדי לאכול במשרד.
‫יש לי חדר פה מאחור.
‫שבי.
‫תודה. יפה מצדך.
‫הכל בשבילך.
‫תאכלי. אני לא רעב.
‫את אוכלת כמו ציפור.
‫אתה מתמצא בציפורים. ‫-לא ממש.
‫שמעתי שהביטוי "אוכל כמו ציפור" ‫הוא שגוי,
‫כי למעשה ציפורים ‫אוכלות המון.
‫אבל אני לא יודע כלום ‫על ציפורים.
‫התחביב שלי הוא ‫למלא עורות.
‫את יודעת, פוחלצים.
‫אני מעדיף פוחלצי ציפורים,
‫משום ש...
‫אני שונא איך שחיות נראות ‫כשהן מפוחלצות.
‫את יודעת, שועלים ושימפנזים.
‫יש אנשים שמפחלצים ‫אפילו כלבים וחתולים.
‫אני לא מסוגל לזה.
‫לדעתי רק ציפורים נראות טוב ‫כשהן מפוחלצות,
‫כי הן די פאסיביות ‫מלכתחילה.
‫זה תחביב מוזר. מסקרן.
‫ולא נפוץ. ‫-אני מתארת לעצמי.
‫זה לא יקר כפי שאולי חושבים. ‫זה זול, בעצם.
‫מחטים, חוט, נסורת.
‫רק הכימיקלים עולים קצת.
‫גבר צריך תחביב.
‫זה יותר מתחביב.
‫תחביב מעביר את הזמן, ‫לא ממלא אותו.
‫הזמן שלך כל כך ריק? ‫-לא.
‫אני מנהל את המשרד, ‫מטפל בחדרים, בשטח,
‫עושה שליחויות לאמי,
‫כאלה שהיא מסכימה ‫שאני מסוגל לבצע.
‫אתה לא יוצא עם חברים?
‫אימא היא החברה הכי טובה.
‫אף פעם לא היה לך ‫רגע ריק בחייך, מה?
‫לא יותר מהרגיל.
‫לאן את נוסעת?
‫לא התכוונתי לחטט.
‫אני מחפשת אי פרטי.
‫ממה את בורחת?
‫למה אתה שואל?
‫לא, אנשים אף פעם ‫לא בורחים משום דבר.
‫הגשם לא נמשך הרבה זמן.
‫יודעת מה אני חושב?
‫אני חושב שכולנו תקועים ‫במלכודות אישיות.
‫אנחנו לא יכולים ‫לצאת מהן אף פעם.
‫אנחנו מגרדים ושורטים, ‫אבל רק באוויר,
‫רק זה נגד זה.
‫ולמרות כל המאמץ,
‫אנחנו לא זזים סנטימטר.
‫לפעמים אנחנו נכנסים ‫למלכודות מרצון.
‫אני נולדתי בשלי.
‫אבל כבר לא אכפת לי.
‫צריך שיהיה לך אכפת.
‫אכפת לי.
‫אני רק אומר שלא.
‫אם מישהו היה מדבר אליי...
‫כפי ששמעתי אותה ‫מדברת אליך...
‫לפעמים, כשהיא ‫מדברת אליי ככה,
‫אני רוצה לקלל אותה ‫ולעזוב אותה לנצח.
‫או לפחות להתנגד לה.
‫אבל אני יודע ‫שאני לא מסוגל.
‫היא חולה.
‫היא נשמעה חזקה. ‫-לא...
‫התכוונתי, חולה.
‫היא נאלצה לגדל אותי לבדה ‫אחרי שאבי מת.
‫הייתי רק בן 5.
‫זה היה מאמץ גדול בשבילה.
‫אבל היא לא הצטרכה ‫ללכת לעבוד.
‫הוא השאיר לה קצת כסף.
‫בכל אופן, ‫לפני כמה שנים,
‫אימא פגשה איש אחד.
‫הוא שכנע אותה לבנות ‫את המלון הזה.
‫הוא יכול היה לשכנע אותה ‫לכל דבר.
‫וכשגם הוא מת,
‫זה היה זעזוע ‫גדול מדי בשבילה.
‫איך שהוא מת.
‫זה לא דבר שמדברים עליו ‫בזמן האוכל.
‫בכל אופן, האובדן ‫היה גדול מדי.
‫לא נשאר לה שום דבר.
‫חוץ ממך.
‫בן הוא תחליף עלוב למאהב.
‫למה אתה לא עוזב?
‫לאי פרטי, כמוך? ‫-לא, לא כמוני...
‫אני לא יכול.
‫מי ידאג לה?
‫היא תהיה שם לבד.
‫האש באח תכבה.
‫יהיה קר ולח,
‫כמו בקבר.
‫כשאוהבים מישהו, ‫אי אפשר לעשות את זה.
‫אפילו אם שונאים אותם.
‫תביני,
‫אני לא שונא אותה.
‫אני שונא את מה ‫שהיא הפכה להיות.
‫אני שונא את המחלה.
‫אולי מוטב...
‫שתשים אותה באיזה מקום?
‫את מתכוונת למוסד?
‫בית משוגעים?
‫אנשים תמיד קוראים לבית ‫משוגעים "איזה מקום", לא?
‫לשים אותה "באיזה מקום".
‫לא רציתי להישמע חסרת רגש.
‫מה את יודעת על דאגה לזולת?
‫היית פעם במקום כזה?
‫הצחוק, הדמעות, העיניים ‫האכזריות שבוחנות אותך.
‫אמי, במקום כזה?
‫היא בלתי מזיקה.
‫כמו אחת הציפורים ‫המפוחלצות האלה.
‫אני מצטערת.
‫חשתי רק ש...
‫מה חשת? ‫-נראה לי ש...
‫היא פוגעת בך.
‫הכוונה הייתה טובה.
‫לאנשים תמיד יש ‫כוונות טובות.
‫הם מצקצקים בלשונם העבה ‫ומנידים בראשם,
‫ומציעים משהו, ‫כל כך בעדינות.
‫כמובן, הצעתי את זה בעצמי.
‫אבל אני שונא לחשוב על זה. ‫היא זקוקה לי.
‫היא לא משוגעת משתוללת. ‫היא רק...
‫משתגעת קצת לפעמים.
‫כולנו משתגעים קצת ‫לפעמים.
‫את לא?
‫כן.
‫לפעמים פעם אחת מספיקה.
‫תודה לך.
‫"תודה לך, נורמן."
‫נורמן.
‫את חוזרת לחדרך? ‫-אני עייפה מאוד.
‫מחר עליי לנהוג ‫כל הדרך לפיניקס.
‫באמת?
‫נכנסתי שם למלכודת אישית.
‫אני מקווה שאוכל ‫לחלץ את עצמי ממנה,
‫לפני שיהיה מאוחר מדי ‫גם בשבילי.
‫בטוחה שאת לא רוצה ‫להישאר עוד קצת, רק לשוחח?
‫הייתי רוצה, אבל...
‫בסדר. אראה אותך בבוקר. ‫אביא לך אוכל. באיזו שעה?
‫מוקדם מאוד. עם שחר.
‫בסדר, גב'...
‫קריין. ‫-קריין. זהו.
‫לילה טוב.
‫"מארי סמיואלס"
‫אימא! אלוהים!
‫דם! דם! דם!
‫דם, דם, דם!
‫"לומיס-חומרי בניין"
‫"מריון יקרה מכל,
‫"החדר האחורי הקטן פתאום נראה ‫גדול מספיק לשנינו.
‫"אז מה אם אנחנו עניים. ‫אנחנו נהיה מאושרים.
‫"אם את עדיין רוצה, ‫הינשאי לי..."
‫הם אומרים ממה זה עשוי,
‫ושזה ישמיד כל חרק שבעולם,
‫אבל הם לא אומרים ‫אם זה ללא כאבים.
‫אני מאמינה שכולם, ‫חרק או בן-אדם,
‫צריכים למות ללא כאבים.
‫סם.
‫סם, מישהי מחפשת אותך.
‫כן, גברת? ‫-אני אחותה של מריון.
‫ליילה. ‫-מריון פה?
‫ודאי שלא. קרה משהו?
‫היא עזבה את הבית ביום שישי ‫ומאז לא שמעתי ממנה.
‫אם שניכם מעורבים בזה, ‫זה לא העסק שלי,
‫אבל אני רוצה לשמוע את זה ‫ממריון, ואז אני אלך!
‫בוב? ‫רוץ ותביא משהו לאכול.
‫זה בסדר, הבאתי אוכל. ‫-אז לך החוצה ותאכל.
‫אז במה אנחנו מעורבים?
‫מצטערת. לא התכוונתי ‫לצעוק עליך.
‫מריון בצרה? מה קרה?
‫כולנו נדבר על מריון, טוב?
‫מי אתה, חבר?
‫שמי ארבוגסט, חבר. ‫אני חוקר פרטי.
‫איפה היא, גב' קריין? ‫-אני לא מכירה אותך.
‫אני יודע. בגלל זה ‫יכולתי לעקוב אחרייך.
‫מה מביא אותך לכאן?
‫ארבע מאות אלף דולר.
‫ארבע מאות אלף דולר? ‫-אכן.
‫כדאי שאחד מכם יסביר לי ‫מה קורה פה, ומהר.
‫תירגע, חבר. החברה שלך ‫גנבה 400,000 דולר.
‫על מה אתה מדבר?
‫מה זה? -היא הייתה אמורה להפקיד ‫את זה בבנק בשביל הבוס שלה.
‫היא לא עשתה את זה. ‫מאז איש לא ראה אותה.
‫מישהו ראה אותה.
‫מישהו תמיד רואה ‫בחורה עם 400,000 ד'.
‫הם לא יתבעו אם היא ‫תחזיר את הכסף.
‫אז אם היא פה... ‫-היא לא פה!
‫גב' קריין, אפשר לשאול שאלה?
‫באת לכאן על סמך תחושה, ‫ולא יותר?
‫אפילו לא תחושה. ‫רק תקווה.
‫אחרי בדיקה קטנה ‫אולי אאמין לך.
‫לא אכפת לי אם אתה ‫מאמין לי או לא.
‫אני רוצה למצוא את מריון ‫לפני שהיא תסתבך יותר.
‫חיפשת בפיניקס? ‫בבתי החולים?
‫אולי הייתה לה תאונה, ‫אולי שדדו אותה.
‫המעביד שלה ראה אותה ‫יוצאת מהעיר במכוניתה.
‫אני לא מאמין. ואת? ‫-תראה...
‫אנחנו חושדים הכי מהר ‫באנשים שידועים כישרים.
‫אני חושב שהיא פה, גב' קריין.
‫אם החבר שלה פה...
‫היא לא כאן ‫עם הברגים והמסמרים,
‫אבל היא אי שם בעיר הזאת.
‫אני אמצא אותה.
‫ערב טוב.
‫כמעט עברתי בלי להבחין במקום.
‫אני תמיד שוכח ‫להדליק את השלט.
‫אבל יש חדרים פנויים. ‫תריסר.
‫תריסר חדרים, כולם פנויים.
‫משהו מתוק? ‫-לא, תודה.
‫הייתי באכסניות כה רבות ‫שעיניי מטושטשות מהניאון.
‫זה המקום הראשון שנראה ‫כמסתתר מפני העולם.
‫האמת היא שלא שכחתי להדליק. ‫פשוט אין עוד טעם.
‫זה היה פעם כביש ראשי.
‫רוצה להיכנס ולהירשם? ‫-לא. שב.
‫אני לא רוצה להטריח אותך, ‫אבל יש לי כמה שאלות.
‫זאת לא טירחה. ‫היום יום הכביסה.
‫אני מחליף מצעים כל שבוע, ‫בין אם השתמשו בהם או לא.
‫אני שונא את ריח הלחות.
‫זה ריח ש... מעביר צמרמורת.
‫בוא.
‫אתה רוצה לקנות מלון? ‫-לא.
‫שאלתי כי אמרת שראית ‫כל כך הרבה. חשבתי אולי אתה...
‫מה רצית לשאול? ‫-אני מחפש נעדרת.
‫שמי ארבוגסט. ‫אני חוקר פרטי.
‫אני מנסה למצוא בחורה ‫שנעדרת כבר שבוע...
‫מפיניקס. זה עניין פרטי.
‫המשפחה תסלח לה. ‫היא לא בצרה.
‫למה המשטרה מחפשת ‫מישהו שאינו בצרה?
‫אני לא שוטר. ‫-כן. חוקר פרטי.
‫יש לנו סיבות לחשוב שהיא עברה ‫פה. אולי היא עצרה פה בסביבה.
‫היא עצרה כאן?
‫אף אחד לא עצר כאן ‫במשך שבועות.
‫תציץ בתמונה לפני ‫שתתן תשובה מחייבת.
‫אתה נשמע ממש כמו שוטר.
‫תסתכל בתמונה.
‫אתה בטוח? -כן.
‫אולי היא השתמשה בשם בדוי. ‫שמה האמיתי הוא מריון קריין.
‫אני כבר לא רושם אנשים. ‫מה הטעם בפורמליות.
‫אין טעם אפילו להחליף מצעים. ‫אבל קשה לשנות הרגלים.
‫זה מזכיר לי.
‫מה זה? ‫-האורות. השלט.
‫זוג אנשים בשבוע שעבר אמרו שהיו ‫ממשיכים הלאה אלמלא השלט.
‫זו בדיוק הנקודה.
‫אמרת שאף אחד ‫לא היה פה שבועות,
‫אבל הזוג הזה הגיע.
‫כפי שאמרת, ‫קשה לשנות הרגלים.
‫אולי הבחורה השתמשה בשם אחר.
‫אני יכול להציץ ‫בספר האורחים?
‫תודה.
‫יש לי פה את התאריך.
‫רואה? אין שם אף אחד.
‫יש לי דוגמה ‫של כתב היד שלה.
‫כן. הנה. מארי סמיואלס. ‫שם בדוי מעניין.
‫היא הבחורה? ‫-אני חושב שכן.
‫"מארי"-מריון. ‫"סמיואלס"...
‫לחבר שלה קוראים סם.
‫היא הייתה מחופשת? ‫רוצה להציץ שוב בתמונה?
‫מר ארבוגסט, ‫אני לא משקר לך.
‫אני יודע שלא היית משקר.
‫פשוט קשה לעקוב פה ‫אחרי הזמן החולף.
‫אני יודע, אני יודע.
‫כן!
‫ירד גשם באותו לילה. ‫השיער שלה היה רטוב.
‫וזאת לא תמונה טובה שלה.
‫כנראה. -בכלל לא. ‫-כנראה.
‫ספר לי עליה.
‫היא הגיעה די מאוחר בלילה,
‫והלכה לישון ‫ועזבה מוקדם בבוקר.
‫כמה מוקדם? ‫-מוקדם מאוד.
‫באיזה בוקר זה היה?
‫ביום שלמחרת. ‫כלומר, ביום ראשון.
‫מישהו פגש אותה פה?
‫היא הגיעה עם מישהו? ‫-לא.
‫היא התקשרה למישהו, או...?
‫שיחות מקומיות?
‫בילית את הלילה איתה?
‫לא. -אז מניין לך שהיא ‫לא דיברה בטלפון?
‫אנחנו...
‫היא הייתה עייפה מאוד ו...
‫אני מתחיל להיזכר עכשיו.
‫אני מצייר לי ‫את כל התמונה בראש.
‫אתה יודע איך זה ‫כשמציירים משהו בראש?
‫כן. אל תמהר.
‫היא הייתה... ‫כן, היא ישבה שם מאחור...
‫היא עמדה שם מאחור ‫עם כריך ביד.
‫היא אמרה שיש לה ‫נסיעה ארוכה לפניה.
‫אז היא הלכה ישר למיטה.
‫מאחור איפה? ‫-איפה שהיא הייתה.
‫אמרת שהיא ישבה ‫או עמדה "שם מאחור". -כן.
‫בחדר שלי שם מאחור.
‫היא אמרה שהיא רעבה מאוד, ‫אז הכנתי לה כריך,
‫והיא אמרה שהיא עייפה ‫והלכה ישר לישון.
‫הבנתי. איך היא שילמה? ‫בשיק? במזומן?
‫במזומן.
‫אחרי שיצאה, היא לא חזרה? ‫-לשם מה?
‫זה הכל, מר ארבוגסט.
‫יש לי קצת עבודה, ‫אם לא אכפת לך.
‫למען האמת, אכפת לי.
‫אם זה לא נדבק, חסר דבק. ‫וזה לא נדבק.
‫זה לא מתחבר. חסר משהו.
‫מה עוד אני יכול לדעת? ‫אנשים פשוט באים והולכים.
‫נכון. היא לא פה עדיין? -לא.
‫כדי לבדוק את תריסר החדרים, ‫אני צריך צו חיפוש?
‫אם אתה לא מאמין, בוא. ‫תעזור לי להחליף מצעים.
‫לא. לא, תודה.
‫שינית את דעתך?
‫כנראה שיש לי פרצוף ‫מעורר אמון.
‫יש מישהו בבית? ‫-לא.
‫מישהו יושב שם בחלון. ‫-לא נכון.
‫תעיף מבט.
‫זו אמי. היא נכ... נכ...
‫היא נכה. ‫זה כמו לחיות לבד.
‫אני מבין.
‫אילו הבחורה הייתה כאן, ‫לא היית מחביא אותה, נכון?
‫גם אם הייתה משלמת לך ‫המון כסף?
‫נגיד שהיא הייתה רוצה ‫שתגן עליה באבירות.
‫היית יודע שהיא ‫פשוט מנצלת אותך.
‫לא היית רוצה ‫להיראות כמו טיפש.
‫אני לא טיפש. אף אחד ‫לא יעשה ממני צחוק.
‫אני יודע. ‫-גם לא אשה.
‫זה לא בא לפגוע בגבריות שלך. ‫אני מצטער.
‫נגיד את זה ככה, אולי היא ‫עשתה ממני צחוק,
‫אבל היא לא הצליחה ‫לרמות את אמי.
‫אימך פגשה אותה? אפשר לדבר ‫איתה? -היא מרותקת לחדרה.
‫לכמה דקות, זה הכל.
‫אולי לא הבחנת במשהו.
‫לגברות זקנות וחולות ‫יש עיניים חדות.
‫מר ארבוגסט, הסברתי לך...
‫לרגע קט. ‫לא אטריד אותה.
‫דיברנו מספיק. -לרגע, לא יותר. ‫-מוטב שתלך עכשיו.
‫בסדר.
‫זה יחסוך לי הרבה ריצות ‫אם תרשה לי רק לדבר...
‫אצטרך צו בשביל זה? ‫-בהחלט.
‫טוב. תודה, בכל אופן.
‫שלום, לומיס, כאן ארבוגסט. ‫ליילה שם?
‫אפשר לדבר איתה?
‫שלום, ליילה. ‫תקשיבי, מריון הייתה פה.
‫היא ישנה בשבת בלילה ‫במלון בייטס, על הכביש הישן.
‫אני אפילו יודע ‫באיזה חדר. חדר מס' 1.
‫הבחור שמנהל את המקום אמר ‫שהיא ישנה פה ונסעה למחרת.
‫לא, לא בדיוק.
‫חקרתי אותו. נראה לי שקיבלתי ‫ממנו כל מה שאפשר.
‫אצטרך להמשיך מפה.
‫תראי, אני לא לגמרי מרוצה. ‫לבחור הזה יש אם חולה.
‫נדמה לי שהיא ראתה ‫את מריון ודיברה איתה.
‫לא. לצערי, הוא לא ‫הסכים שאפגש איתה.
‫כך עשיתי. אני חושב ‫שאחזור למלון קודם.
‫לא, תישארי עם לומיס. ‫אגיע בעוד שעה.
‫בסדר.
‫בייטס?
‫לפעמים שבת בלילה נשמע ‫מלא בדידות. שמת לב לזה?
‫סם, בבקשה. הוא אמר ‫לא יותר משעה.
‫עברו שלוש. ‫-פשוט נשב ונחכה?
‫הוא יחזור. שבי.
‫סבלנות.
‫מה המרחק לכביש הישן?
‫את רוצה להפתיע את ‫ארבוגסט והגברת הזקנה?
‫להפחיד אותה קצת?
‫זה לא נבון. -במשפחה שלי ‫אין הרבה סבלנות.
‫ארבוגסט אמר... ‫-לא יותר משעה.
‫בסדר, אתקשר לשם.
‫אני נוסעת.
‫את לא תמצאי את המקום.
‫ליילה, אני אסע. ‫תישארי פה.
‫למה שלא אבוא איתך?
‫אחד מאיתנו צריך להישאר ‫למקרה שהוא יגיע.
‫אז אני צריכה לשבת ולחכות? ‫-כן.
‫שתי עוד בירה.
‫מר ארבוגסט?
‫ארבוגסט!
‫הוא חזר?
‫אין ארבוגסט, אין בייטס. ‫רק הזקנה בבית.
‫זקנה חולה שלא יכולה לפתוח ‫את הדלת, או לא רוצה.
‫לאן הוא יכול היה ללכת?
‫אולי הוא מצא רמז ‫והלך בעקבותיו.
‫מבלי להתקשר אליי? ‫-הוא מיהר.
‫הוא התקשר כשהייתה לו ‫רק תחושה של אי סיפוק.
‫אתה לא חושב שהוא היה מתקשר ‫אילו היה לו משהו?
‫כן, הוא היה מתקשר.
‫בואי נדבר עם אל צ'מברס. ‫-מי הוא?
‫סגן השריף שלנו.
‫אני אקח את הווקמן שלי.
‫כמה זמן אחותך נעדרת?
‫היא עזבה את פיניקס לפני שבוע ‫מבלי להשאיר עקבות.
‫למה את והבלש באתם ‫אחריה לפיירווייל?
‫הם חשבו שהיא נסעה אליי.
‫היא עזבה את פיניקס ‫ביוזמתה שלה?
‫נראה שהיא לא בדיוק נעדרת, ‫היא בורחת.
‫כן, נכון.
‫ממה?
‫היא גנבה סכום כסף. ‫-הרבה?
‫400,000 דולר.
‫המשטרה לא...
‫אם היא תחזיר את הכסף ‫לנוגעים בדבר,
‫הם לא יערבו את המשטרה.
‫זה מסביר את הבלש. ‫הוא עקב אחריה למלון בייטס.
‫מה בדיוק הוא אמר בטלפון?
‫שמריון ישנה שם ‫לילה אחד ועזבה.
‫עם הכסף?
‫הוא לא אמר. זה לא חשוב.
‫הוא אמר שיחזור אחרי שידבר ‫עם האם, והוא לא חזר.
‫באנו אליך ביחס לזה. ‫-מה אני יכול לעשות?
‫צר לי אם אני מגזימה, ‫אבל משהו לא בסדר שם,
‫ואני רוצה לדעת מה.
‫גם אני חושב שמשהו לא בסדר, ‫אבל לא אותו משהו.
‫הבעיה היא עם הבלש שלך.
‫אני חושב שהוא גילה ‫רמז מבטיח על אחותך,
‫אולי מנורמן בייטס,
‫והתקשר כדי שתשבי בשקט בשעה ‫שהוא נסע לו אחריה ואחרי הכסף.
‫לא, הוא אמר שהוא לא מרוצה ‫ושהוא חוזר לשם.
‫למה שלא תתקשר לנורמן ‫ותשאל אותו?
‫פלורי, תקשרי את השריף ‫למלון בייטס.
‫נורמן? שריף צ'מברס.
‫אני בסדר, תודה. ‫שמע, אנחנו מודאגים פה.
‫האם עצר אצלך מישהו הערב?
‫לא לקוח. בלש פרטי. ‫שמו...
‫ארבוגסט. ‫-ארבוגסט.
‫ואחרי שהוא עזב?
‫לא, זה בסדר, נורמן.
‫נורמן סיפר לבלש על הבחורה,
‫הבלש הודה לו ועזב.
‫הוא לא חזר כדי ‫לדבר עם האימא?
‫ארבוגסט אמר שהוא לא חוזר...
‫משום שהוא רוצה לחקור ‫את אימו של נורמן? -כן.
‫אימו של נורמן מתה ונקברה ‫בגרין לון לפני עשר שנים.
‫אני עזרתי לנורמן לבחור ‫את השמלה בה נקברה.
‫כחול סגלגל.
‫זה לא רק היסטוריה מקומית.
‫זו פרשת הרצח-התאבדות היחידה ‫ביומני משטרת פיירווייל.
‫גב' בייטס הרעילה את הגבר ‫שאתו היה לה רומן,
‫לאחר שגילתה שהוא נשוי,
‫ואחר כך לקחה בעצמה ‫מנה מאותו חומר.
‫סטריכנין. ‫דרך מכוערת למות.
‫נורמן מצא את שניהם ‫מתים, במיטה.
‫אז הזקנה שראיתי בחלון, ‫היא לא אימו של נורמן בייטס?
‫רגע, אתה בטוח שראית ‫אשה זקנה, סם?
‫כן. בבית שמאחורי המלון.
‫קראתי ודפקתי, ‫אבל היא התעלמה ממני.
‫אם האשה שם למעלה ‫היא גב' בייטס,
‫אז את מי קברו בגרין לון?
‫אימא, אני צריך ‫לקחת אותך למטה.
‫צר לי, ילד, אבל אתה נראה מגוחך ‫כשאתה נותן לי הוראות.
‫אימא, בבקשה.
‫לא, אני לא אתחבא ‫במרתף הפירות.
‫חושב שאני משוגעת?
‫אני נשארת כאן.
‫זה חדרי ואף אחד ‫לא יגרור אותי מפה,
‫בוודאי לא הבן הגדול ‫והנועז שלי.
‫הם יבואו.
‫הוא בא אחרי הבחורה, ‫ועכשיו מישהו יבוא אחריו.
‫אימא, בבקשה. ‫רק לכמה ימים,
‫כדי שהם לא ימצאו אותך.
‫"רק לכמה ימים." ‫במרתף המעופש הזה?
‫החבאת אותי שם פעם. ‫לא תעשה את זה שוב.
‫החוצה!
‫נורמן, מה אתה חושב לעשות?
‫אל תיגע בי!
‫תוריד אותי, ואלך בעצמי!
‫כדאי שנחליט ‫מה נגיד בבואנו.
‫נירשם כבעל ואשה,
‫נקבל חדר,
‫ונחפש בכל חור וכל פינה ‫במקום הזה.
‫איפה בייטס מתנזר מהעולם? ‫-ראיתי משהו זז בחלון.
‫בדיוק ניגשנו לצלצל בפעמון. ‫-רוצים חדר?
‫רצינו להגיע לסן פרנסיסקו, אבל... ‫השמיים לא מוצאים חן בעינינו.
‫נראה שיהיה יום קשה.
‫בסדר.
‫אראה לכם את חדר מס' 10.
‫לא צריך לחתום קודם? ‫-אין צורך.
‫לא, הבוס שלי משלם ‫עבור הנסיעה,
‫וזה 90% עסקים, אז...
‫הוא רוצה קבלות רישמיות.
‫כדאי שנחתום ונקבל קבלה.
‫אביא את המזוודות שלכם. ‫-אין לנו.
‫אז אקח אתכם לחדר.
‫אף פעם לא ראיתי דבר כזה.
‫בכל מלון בארץ, ‫אם אין לך מזוודות,
‫אתה חייב לשלם מראש.
‫36 דולר ו-50 סנט.
‫הקבלה?
‫אני אגש לחדר.
‫הקבלה. אקח אותך לחדר.
‫אל תטרח. ‫אנחנו נמצא אותו.
‫צריך לערוך חיפוש ‫בחדר ההוא, סם,
‫ולא משנה מה שאנחנו חוששים ‫לגלות או כמה כאב כרוך בזה.
‫אני יודע.
‫חושבת שאם קרה משהו, ‫זה קרה כאן? -אני לא יודעת.
‫אילו היה לך עסק כושל ‫כמו המלון הזה,
‫כמה היית צריך כדי לצאת מפה ‫ולהתחיל עסק חדש?
‫ארבע מאות אלף דולר?
‫איך נוכיח את זה?
‫צריכה להימצא איזו הוכחה לכך ‫שהוא גנב את הכסף ממריון.
‫מניין לך הבטחון? ‫-ארבוגסט. הוא חיבב אותי.
‫הוא השתתף בצערי. הוא התחיל ‫להרגיש כך גם ביחס אליך.
‫הבחנתי בזה בפעם האחרונה ‫שדיברתי אתו.
‫הוא לא היה עושה כלום ‫בלי לספר לנו.
‫אלא אם עצרו בעדו. ואם עצרו בעדו ‫אז כנראה הוא עלה על משהו.
‫נתחיל בחדר מס' 1.
‫בייטס?
‫אין וילון.
‫סם, תראה. ‫-מה?
‫חישובים שלא ירדו עם המים.
‫סכום מסויים נוסף ‫או הוחסר מ-400,000.
‫זו מוכיח שמריון הייתה פה. ‫זה צירוף מיקרים גדול מדי.
‫אבל בייטס לא הכחיש זאת.
‫זה מוכיח שהוא ‫עלה על הכסף.
‫אז שנשאל אותו איפה הוא ‫החביא אותו? -לא.
‫הזקנה, תהיה מי שתהיה, ‫אמרה משהו לארבוגסט.
‫אני רוצה שהיא ‫תגיד את זה לנו.
‫אי אפשר לעלות לשם. ‫-למה לא? -בייטס.
‫אחד מאיתנו יעסיק אותו ‫בזמן שהשני ימצא את הזקנה.
‫לא תוכלי לעצור בעדו ‫אם הוא יתחיל לנוע,
‫ואני לא רוצה שאת תיכנסי ‫לבית הזה לבד.
‫אני יכולה להסתדר ‫עם זקנה חולה.
‫אני אמצא את בייטס ‫ואעסיק אותו.
‫מחפש אותי? ‫-כן.
‫אשתי מנמנמת ואני תמיד ‫עושה יותר מדי רעש.
‫חשבתי אולי למצוא אותך ‫ולפטפט קצת.
‫יפה. אתם מרוצים מהחדר?
‫הוא בסדר גמור.
‫גב' בייטס?
‫אתה לבד פה, נכון?
‫אותי זה היה משגע.
‫זאת תגובה די קיצונית.
‫זו צורת ביטוי. התכוונתי, ‫שהייתי עושה כל דבר כדי לברוח.
‫אתה לא? ‫-לא.
‫גב' בייטס?
‫אני פשוט לא מאמין ‫שטוב לך כאן.
‫לדעתי, אם היית רואה ‫סיכוי לצאת מפה,
‫היית נפטר מהמקום הזה.
‫"המקום הזה"? המקום הזה ‫הוא העולם היחידי שלי.
‫גדלתי בבית הזה ‫והייתה לי ילדות מאושרת.
‫אמי ואני...
‫היינו יותר ממאושרים.
‫"העולם זקוק למנגינה"
‫אתה נראה מבוהל. ‫אמרתי משהו מפחיד?
‫מה אתה אומר?
‫אני מדבר על אימך, ‫על המלון שלך.
‫איך תעשה את זה? ‫-מה?
‫תקנה מלון חדש, ‫בעיר חדשה,
‫במקום שלא תצטרך ‫להסתיר את אימא שלך.
‫למה אתה לא נכנס למכונית ‫ומסתלק מפה?
‫איפה תשיג את הכסף? ‫אולי כבר יש לך?
‫שתוק! שתוק!
‫המון. ארבע מאות אלף דולר.
‫אימך בטח יודעת איפה זה, ‫ומה עשית בשביל זה.
‫איפה הבחורה שאיתה באת?
‫היא בטח תספר לנו.
‫גב' בייטס?
‫ובכן, נורמן.
‫אם מישהו יכול לקבל תשובות, ‫זה בטח הפסיכיאטר.
‫אפילו אני לא חודר אליו, ‫והוא מכיר אותי.
‫חם לך מספיק?
‫הוא דיבר איתך? ‫-לא.
‫קיבלתי את כל הסיפור, ‫אבל לא מנורמן.
‫קיבלתי אותו מאימו.
‫נורמן בייטס לא קיים עוד.
‫הוא היה קיים רק למחצה ‫מלכתחילה. כעת...
‫החצי השני השתלט לגמרי,
‫כנראה לתמיד.
‫הוא הרג את אחותי? ‫-כן.
‫צר לי. ‫גם את החוקר הפרטי.
‫אם תחפשו בביצה ‫שליד המלון...
‫כדי להבין את זה ‫כפי שאני הבנתי
‫כששמעתי את זה מה"אימא", ‫החלק של האם בראשו של נורמן,
‫צריך לחזור עשר שנים לאחור,
‫לזמן שנורמן רצח את אימו ‫ואת המאהב שלה.
‫כבר אז הוא היה ‫מופרע בצורה מסוכנת.
‫הוא היה כך מאז מות אביו.
‫אימו הייתה אשה ‫רכושנית ותובענית.
‫שנים רבות הם חיו כאילו ‫אין בעולם אף אחד מלבדם.
‫ואז היא פגשה גבר.
‫לנורמן נראה היה שהיא ‫זרקה אותו למען הגבר הזה.
‫זה הוציא אותו מדעתו ‫והוא הרג את שניהם.
‫ואז הוא נאלץ ‫למחוק את הפשע,
‫לפחות מדעתו שלו.
‫הוא גנב את גופתה, ‫וארון עם משקולות נקבר במקומה.
‫הוא החביא את הגופה ‫במרתף וטיפל בה,
‫כדי שתישמר עד כמה שאפשר.
‫וזה לא הספיק.
‫היא הייתה שם, ‫אבל היא הייתה גווייה.
‫אז הוא התחיל ‫לחשוב ולדבר בשבילה.
‫לפעמים הוא מילא ‫את שני התפקידים,
‫ניהל שיחות.
‫לפעמים, המחצית של האם ‫השתלטה לגמרי.
‫הוא אף פעם לא היה ‫כולו נורמן,
‫אבל לעתים קרובות ‫הוא היה רק "אימא".
‫כשהוא פגש את אחותך, ‫היא נגעה ברגשותיו
‫ועוררה בו תשוקה. ‫הוא רצה אותה.
‫זה עורר את האם הקנאית.
‫ו"אימא" הרגה את הבחורה.
‫בכל פעם שהמציאות ‫התקרבה יותר מדי,
‫כשסכנה או תשוקה ‫איימו על האשליה,
‫הוא היה מתלבש כמוה, ‫אפילו חובש פאה זולה שקנה,
‫מסתובב בבית, ‫יושב בכסא שלה,
‫מדבר בקול שלה.
‫הוא ניסה להיות אימו.
‫ועכשיו, הוא אימא.
‫ומי קיבל את ה-400,000 ד'?
‫הביצה. אלה פשעים של תשוקה, ‫לא תאוות בצע.
‫קר לו קצת. ‫אפשר להביא לו שמיכה?
‫בטח. -בסדר.
‫תודה לך.
‫זה עצוב כשאם צריכה להגיד ‫את המילים שמרשיעות את בנה.
‫אבל איני יכולה להרשות להם ‫להאמין שאני רצחתי.
‫הם יסגרו אותו כעת במוסד,
‫כפי שאני הייתי צריכה ‫לעשות לפני שנים.
‫הוא תמיד היה רע.
‫והוא התכוון להגיד להם
‫שאני הרגתי את הבחורות ‫ואת האיש הזה.
‫כאילו שאני יכולה לעשות משהו ‫חוץ מלשבת וללטוש עיניים.
‫כמו הציפורים המפוחלצות שלו.
‫אני לא יכולה אפילו ‫להזיז אצבע. ולא אזיז.
‫אני פשוט אשב פה ואשתוק,
‫למקרה שהם באמת יחשדו בי.
‫הם בוודאי צופים בי. ‫שיצפו.
‫שיראו איזה מין בן-אדם אני.
‫אני אפילו לא אגרש ‫את הזבוב הזה.
‫אני מקווה שהם מסתכלים.
‫הם יראו. ‫הם יראו, והם יידעו.
‫והם יגידו: "היא לא מסוגלת ‫אפילו לפגוע בזבוב".
‫"פסיכו"
‫עברית: א. בראל
‫הפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום
‫"לזכרו של אלפרד היצ'קוק"