.הם נולדו לנוע
.לנוע או למות
הם שועטים קדימה .כנגד סכנות מחרידות
מוצאים את דרכם .בראשון מבין מיליוני קילומטרים
.מגשרים בין יבשות בכנפיים צעירות
.ומתקדמים, תמיד מתקדמים
.כדור הארץ נתון בתנועה מתמדת
,בכנף ציפור
.ברגל קלה
,ואלה תולדות תושביו
שנולדו אל תוך הסיפורים .המרגשים בעולם
.סיפורי הנדידה הגדולה
~ הנדידה הגדולה ~
- נולדו לנוע -
.קשים החיים בכדור הארץ
,והם קשים במיוחד כאן
.ועכשיו
בכל שנה מתחוללת דרמה נצחית .בנהר מארה
זקני העדר כבר עברו זאת .פעמים רבות
.הם בוודאי זוכרים מה מחכה להם
הצעירים חשים רק בריחו החריף של הפחד
.ובדחף לדבוק באחרים
.אבל הם חייבים להמשיך
מה מעורר זינוק חפוז כזה ?על עברי פי פחת
.רק השעון המעורר של כדור הארץ
סיפור זה מתחיל ,בבקע הסורי-אפריקאי
שם היבשת קורעת את עצמה לגזרים .ונולדת מחדש
,העמקים שבצל הבקע, עמקי סרנגטי
מרושתים בנתיבי נדידה של מיליוני פרטים
המצויים בחיפוש מתמיד .אחר עשב טרי
בכל שנה נאלצים יותר ממיליון פרטי גנו ו-200 אלף זברות
לרדוף אחרי הגשמים העונתיים בטבעת של 450 ק''מ
.סביב טנזניה וקניה
אבל כאן, בסרנגטי, הם עוצרים
.וכורעים תחת מפל של המלטות
אין בעולם עגלים שנולדים .מוכנים כל כך לנדידה כעגלים אלה
לגנו חלון הזדמנויות צר של שלושה .שבועות להמלטת חצי מיליון עגלים
עגלים אלה חייבים לעמוד על רגליהם .תוך דקות ספורות
זאת משום ששעון הנדידה צרוב .גם בגנים של הטורפים והדורסים
מבחינתם מדובר .בארוחה ניידת ורפת שרירים
:לעגל אין יותר מדי ברירות ...או שיזדקף
.או שייטרף
רוצחים מתלמדים מחכים .לטעימה ראשונה של מרדף
אבל הם עתידים ללמוד שגם אש הגיהינום היא קרח
בהשוואה לזברה .שמגינה על הסייח שלה
ברדלסים מבוגרים יותר .יודעים שהסבלנות משתלמת
.בקרוב ימשיך העדר בנדודיו
עיניים רעבות מופנות אל אחד ,מעגלי הגנו האחרונים שנולדו
מאלה שעוד בקושי .עומדים על הרגליים
עיטי הסרנגטי תזמנו את מחזורי הרבייה שלהם
כך שהגוזל שלהם יוכל לקבל נתח .מהשלל הזה
חמישה מתוך שישה עגלי גנו .לא יוציאו את שנתם הראשונה
רק הכשירים ובני המזל יזכו לממש .את מירוץ השליחים של חייהם
מירוץ זה נתון בסכנה גוברת, כמו .מסעות נדידה רבים ברחבי העולם
שינויי אקלים משבשים את דפוסי מזג האוויר
והתפוצצות אוכלוסין אנושית .מפקיעה נתיבי נדידה עתיקים
אבל היום הם ממשיכים :במורשתם הבלתי-נלאית
.תנועה בעקבות הגשמים
.גשם
.באשר יירד, החיים מחכים לו .מייחלים לו
.ומעל לכל, נעים בהתאם לגחמותיו
המים היורדים משמים הם תזכורת לכל יצורי היבשה
.שמקורם בימים
הדוגמה הטובה ביותר לכך ,שוכנת באי זעיר באוקיינוס ההודי
.האי כריסמס
במעבה היער, הרחק מהחופים שם ,אמור לשכון כל סרטן שעיניו בראשו
סרטנים אדומים בגודל של צלחות .שומעים את קריאת המונסון
.זה הזמן לחזור אל ים הולדתם
בגבור הלחות
ריאותיהם הרגישות יכולות לתפקד .גם מעבר לגבולות היער הרטוב
הזכרים צועדים בראש, כגנרלים .המובילים דיוויזיית טנקים אדומה
,הם פותחים במצעד הרבייה השנתי .מצעד הנקישות
מיליוני דורות הכשירו את הסרטנים הללו לחיים על פני היבשה
.אבל צאצאיהם חייבים לבקוע בים
זו נדידה מפרכת. התנועה בנתיב .בן שמונת הקילומטרים אורכת חודש
.לסרטן זה אולטרה-מרתון של ממש
שמש אכזרית פורצת אל חייו .ומאיימת עליו בהתייבשות
חוץ מזה על הסרטנים לנווט .במבוך של שבילים החוצים את האי
הם עוצרים רק כדי להזין את עצמם
.בכל מקום ובכל מזון אפשרי
בדרך אורבות להם :גם סכנות נוראות יותר
נמלה צהובה המכונה ."אנופלולפיס עדינת רגל"
פולשות זרות אלה .הגיעו לאי בספינות משא
עכשיו מושבות-על המונות מיליארדי נמלים
מפילות את חתתן .על הסרטנים הנודדים
הנמלים תוקפות בהתזת חומצה .אל עיני הסרטן ואל פיו
כך הן מעוורות אותו .ומותירות אותו חסר אונים
בשנות ה-90 צמצמו הנמלים ,את אוכלוסיית הסרטנים בשליש
מ-80 מיליון פרטים .ל-50 מיליון פרטים
מעבר לנמלים .ממתין מצוק תלול בשיפוע שלילי
.12מטר מראשו ועד לחוף
עכשיו הזכרים .ניצבים מול ים הולדתם
הם טובלים במים לחידוש .אספקת המלח והלחות לגופם
אבל סרטני אדמה אלו ...הם נושמי אויר
והאוקיינוס ההודי לא עושה חסד
.עם בניו האובדים
.נצרן מורעב לוכד את ביש המזל
.סוף נטול טקסיות למסע אפי
,עבור הזכרים השורדים .האודיסיאה רק התחילה
הנקבות יצטרפו תוך ימים ספורים בדרבון הכוחות העליונים
הדורשים שיגיעו בזמן .אל הזכרים ואל הים
,גם יצורים אחרים בעולם רוקדים .כמו הסרטנים, לחלילם של האלים
הם נענים לשמש, לירח ולשדה המגנטי של כדור הארץ
.ונעים לפי תכתיביהם
הישגי הניווט של העדינים שביצורים מסעירים את דמיוננו
.וקוראים תגר על הבנתנו
בפיסות זעירות של יער מקסיקאי הנתון בסכנת הכחדה
רוחשים מאות מיליוני נווטים .מעוררי השתאות
פרפרי הדנאית האמריקאית חיכו ,בסבלנות כל החורף, ללא ניע כמעט
.לאיתותה של השמש
הם זורמים אל המים .להרוויית צמאון החורף הארוך
המים מעוררים בהם .תזזית מין אביבית
זכרים קוטפים נקבות המתנתקות מהעצים בחוסר רצון
.ומזדווגים עמן
.ואז ההמון הססגוני פורש כנף
הפרפרים שמים פעמיהם .אל מקום שבו לא היו מעולם
.המפה היחידה צרובה בגנים שלהם
השפעה מסתורית של השמש על עיניהם ועל המחושים שלהם
ומשיכה על-חושית אל הצפון המגנטי .מנחות אותם בדרכם
חמישה חודשים ושלושה דורות .יביאו את הפרפרים עד קנדה
,דור רביעי, דור-על .יחזיר אותם למקסיקו
נדידה רב-דורית מעין זו .היא תופעה נדירה ביותר
הדור הפותח עובר 800 ק''מ בשלושה .שבועות ומגיע לדרום ארה''ב
הנוודים האמיצים .חשים במוות הממשמש ובא
עליהם להזדרז ולהעביר .את מקל הנדודים
הנקבות שנשאו את ביציהן ממקסיקו
מחפשות עתה :את הגביע הקדוש של הדנאיות
העשבים האסקלפיים .הנובטים בכל מקום
ביצי הפרפרים יוטלו על הצמח ,וצאצאיהם יבקעו על פניו
ייזונו מחלבו הרעיל .וייעשו רעילים בעצמם
זו ההגנה שבה יתהדרו .ביופיים יוצא הדופן
.נקבה זו נוטה למות
,אבל עם קצת מזל צאצאיה ובני-בניהם של צאצאיה
,ימשיכו במסע צפונה עד קנדה
,ומשם, במסע נועז בן 3,000 ק''מ .יחזרו למקסיקו
לדנאית העדינה מסע כגון זה .כמוהו כמסע לירח
,ואף על פי כן .הפרפרים גומאים את המרחק
גופם הזעיר מציית לשעון שמש עונתי
ונענה לכוחו הבלתי נראה :של גרעין כדור הארץ
.השדה המגנטי שלו
חיות קטנות כגדולות בכל רחבי .העולם נענות לכוחות אלה
הם ברורים להן .כשם שהם סתומים בעינינו
המוחות הגדולים ביותר בכדור הארץ .מצייתים לאותות המסתוריים בלב ים
,ראשתן זכר
.יצור של סופרלטיבים
זה הטורף בעל השיניים .הגדול ביותר שחי בימינו
.משקלו מגיע ל-50 טונות
הוא צולל עמוק ומהר יותר ,מכל לווייתן אחר
ומסעות הנדידה שלו .הם מהארוכים בעולם
לווייתן זה עשוי לצלוח בחייו .קרוב לשני מיליון קילומטרים
הזכרים נוהגים להקיף .את הקוטב הצפוני כדי לאכול
כדי שהמין כולו ישרוד
נתיב נדודיהם חייב להצטלב ,עם נתיבי הציד של הנקבות
.המשחרות לטרף במים חמימים יותר
,זוגות רבים ייפגשו באיים האזוריים תשעה איים זעירים
שמפגש הזרמים מביא אליהם .שפע של בעלי חיים ימיים
אם מובילה את צאצאה הרך ,אל מי החופים
בהנחיית השמש, הזרמים
ואולי אפילו חיישנים מגנטיים .השוכנים במוחה
היא מנווטת גם לפי סונאר, לפי הד .נקישותיה המוחזר מקרקעית הים
נקישות אלה הן מהקולות הגבוהים .ביותר שמשמיעות חיות בכדור הארץ
הנקבות נודדות בקבוצות משפחה
ומובילות את צאצאיהן למסעות .שאורכם לפעמים 30 אלף ק''מ בשנה
נראה שהפרטים בקבוצה .נכספים למגע גופני
בשלב מסוים .האימהות פורשות לציד, במשמרות
הן עוזבות את צאצאיהן .לכ-40 דקות בכל שעה
הן עשויות לצלול לעומק של שלושה קילומטרים
לציד יומי של תמנונים ודיונונים .במשקל כולל של 135 ק''ג
.גור לווייתנים זה צעיר מכדי לצלול
הוא עוקב אחר אמו מלמעלה
.ומטה אוזן קשובה לנקישותיה
נתחי תמנון עולים אל פני המים ,כתוצאה מציד המעמקים
.כשובל פרורי לחם המסמן את הדרך
.אמא חוזרת מהמצולות סוף סוף
הגור היה מצוי בתנועה .לכל אורך חייו הצעירים
עכשיו נראה שאמו ודודותיו .מחכות למשהו גדול
הגור אינו יודע ,שהוא עומד על ספו של עולם ענקים
עולם שנצפה רק לעתים נדירות .והוא מובן בקושי
,מסעות נדידה הם קרבות התשה
מסעות דרוויניאניים .במובן הקיצוני ביותר של המונח
רבע מיליון פרטי גנו .נספים במהלך מסע הנדידה השנתי
במישורי סרנגטי חרוכי השמש ,הודף הרעב את הגנו צפונה
.בעקבות הגשם
אינטליגנציה קולקטיבית .שומרת את העדר בנתיב
שכן מוביל שכן .לאורך נתיבי אבות
הטסטוסטרון דוחף זכרים צעירים ,להתפאר בכוחם
.בזריזותם ובסיבולת שלהם
.המישורים רוויי הורמונים
זכרי יען צעירים מסתחררים .במפגני כוח משונים
.אבל לרוב המסע הוא מצעד מפרך
דורסים וטורפים סבלניים .ממתינים למעידות הצפויות
.אחד מהעגלים האחרונים שנולדו .גופו תשוש לאין שיעור
.הוא לא מסוגל להמשיך
אמו לכודה בין הדחף האימהי .לדחף ההישרדות
.היא מחכה
.מעודדת
.ומוותרת
.זה סופם העגום של חיים קצרים
אבל רבים מהעגלים האחרים יתמודדו .עם סכנת מוות מבעיתה יותר
בנהר מארה מגיע לשיאו .מסע נדידה אחר
התנינים זוכרים היכן ינסו .עדרי הגנו לחצות את הנהר ומתי
.הם מתקבצים במספרים עצומים נדרכים, מחכים
.ומייחלים לבאות
בעוד שנתיב הנדידה של הגנו מתכנס ,אל צומת צר של אימה מול רעב
נתיבי הנדידה של פרפרי הדנאית .מרשתים כבר יבשת שלמה
הדור השני והדור השלישי .של הפרפרים נעים כל העת צפונה
הם מתפרשים ,לכל אורך צפון אמריקה
.שם נתיב הנדידה מגיע אל קצהו
.אוגוסט עכשיו דור-העל עומד לבוא אל העולם
.ולהחזיר את בני מינו למקסיקו
.נקבות רצוצות נוחתות על השיחים .זוהרן הועם במסע המפרך
הנקבה מטילה את 200 ביציה .בזו אחר זו
היא מצמידה אותן לעלים של עשבים אסקלפיים
ומבטיחה לצאצאיה אספקת מזון .שופעת למרתון שלפניהם
.הנודדים החדשים יהיו שונים
תוחלת חייהם תהיה ארוכה פי עשרה .מזו של הוריהם
רק אריכות ימים וסיבולת על-טבעית ,יוכלו להחזיר אותם למקסיקו
.והפעם תוך דור אחד בלבד
.בקיעת הזחל אורכת ארבעה ימים
הוא זולל את קליפת ביצתו
.ורק אז נפנה אל עלי העשב
עליו להשמין ולאגור אנרגיה .למסע הנדידה הארוך שלפניו
מקץ שבועיים של אכילה קדחתנית
2,000 מסת הגוף שלו גדולה פי .מכפי שהיתה בעת בקיעתו
.הזחל מוכן
מעוגן של משי .הוא מתחיל את הנס שלו
בשבועיים שלאחר מכן ,הזחל נמס, הלכה למעשה
.והופך לשקיק של נוזל עשיר
תאיו צומחים מחדש .בתצורת כנפיים, רגליים ומחושים
...ואז
.מקץ שעות ספורות הוא מוכן למעוף
.יצור זה נולד לנוע, ללא ספק
נולד לגמד את הישגיהם הכבירים של הוריו ושל הורי-הוריו
ולשאת על כנפיו .את תקוותיו הגנטיות של מין שלם
יותר ממיליארד פרפרי-על .ממריאים לדרכם בתיאום מפליא
לראשונה זה ארבעה דורות הם פונים דרומה
ושמים פעמיהם .אל בית החורף שלהם
באי כריסמס מתחילות ההכנות .לשיבה הביתה מסוג אחר
הזכרים הרצוצים ממסע ארוך של עלייה לרגל
מכינים מחילות חמימות לפני בואן של הנקבות התובעניות
.המחפשות בתים מוכנים להטלה
לאחר טבילת התרעננות בים
,האמהות-לעתיד, אדומות בוהקות .מחפשות זכרים
מששזרו זרועותיהם לסבך .עשוי החיבוק להימשך עד חצי שעה
כשהיא מוכנה, הנקבה .מתנתקת מהזכר ויורדת למחילה
הזכר שמילא את חובתו .מתחיל במסע הארוך בחזרה ליער
.אבל מסעה של הנקבה רק החל
באפלת המחילה היא מטילה עד מאה אלף ביצים בוהקות
.ודוגרת עליהם במשך 13-12 יום
כך היא מחכה לאות :העומד בבסיס כל מסע הנדידה שלה
...הירח המתכווץ
.והגאות המתונה
הנקבות נחפזות אל הים, כשהביצים .מאוחסנות בשקיקים תחת בטנן
כאן, בחופי הולדתן ,המוארים באור ירח
הן נדחקות אל שפת הים ופולטות את צאצאיהן
,בריקוד קופצני .תולדה של דחף וייאוש
רבות מהנקבות יטבעו בנסיונן הנואש .לפלוט את הביצים עמוק יותר בים
במרבית השנים .רק קומץ מהצאצאים שורד
,אבל לפעמים ,אם הרוח והים והמזל עומדים לצדן
חוזר אל החופים גל גאות .הנושא עמו סרטנים זעירים
אין כל דרך לחזות .''אם השנה תהיה ''שנת הסרטן
אי שם בלב האוקיינוס האטלנטי
קקופוניית נקישות .מבשרת את שובם של הענקים
.אמא וגור מקשיבים בריכוז
אך רק היא יודעת .מה הנקישות האלו מביעות
.הזכרים מגיעים
לווייתנים אדירי ממדים ומצולקי קרבות
.חוזרים ממסעותיהם האפיים
הקשישים שביניהם 70 עשויים להגיע לגיל
והאורך הכולל של מסעותיהם .גדול פי 60 מהיקף כדור הארץ
.מרבית הזמן הם לגמרי לבד
.עכשיו מוחלפות ברכות שלום רכות
נראה שהלווייתנים .מתענגים על מפגני חיבה
זכרים צעירים משגרים נקישות סונאר
...ואומדים את המתחרים .ביותר ממובן אחד
.הגור הסקרן מצטרף
,בקרוב עלולה לפרוץ אלימות .במאבק על תשומת לבן של הנקבות
אבל בינתיים כולם נהנים .ממפגש מרגש
הגור האובד בין ענקי המעמקים
.חוזר אל טווח עינה הפקוחה של אמו
הוא עשוי להישאר במחיצתה ,גם עשר שנים
ורק אז יצטרף לזכרים צעירים אחרים .הנודדים בקבוצות רווקים
40 ייתכן שרק בגיל .יתחיל לשוטט בימים לבדו
.ספטמבר בצפון אמריקה
יותר ממיליארד פרפרי דנאית ,מתעופפים דרומה
בניסיון להגיע למקסיקו .לפני הכפור הראשון
,על ידי דאייה על זרמי רוח
.הם חוסכים כמויות עצומות של אנרגיה
וכמחצית בלבד ישרדו .את המסע בן 3,200 הקילומטרים
הצבעוניות הצעקנית שלהם .מרמזת על הרעילות שלהם
אבל כמה טורפים ...יכולים לעמוד בפני הרעלים
.כמו גְמָל שְׁלֹמֹה
אחרי יותר מחודשיים וכ-900 שעות תעופה
מתקבצים השורדים במשכנות .החורף שלהם בשלהי אוקטובר
מאות מיליוני פרפרים נוחתים עתה
.בחלקת יער נכחדת במקסיקו
,הם מתקבצים אל אותם עצים לפעמים אפילו אל אותו עץ ממש
שממנו יצאו אבות אבותיהם .אל מסע הנדידה המפרך
.סוף סוף הם יכולים לנוח
,למשך חמשת החודשים הבאים ...הם ייצמדו למקלט החורף הזה
נכנסים לסוג של טראנס עירנות ...לצורך שימור אנרגיה
עד שימי האביב המתארכים מעירים אותם להזדווג
ולהעביר את צו הנדידה ,אל הדור הבא
שימלא את השמים בדחף מופז לנוע
,ויתחיל את המסע המפואר .הבלתי-אפשרי, מחדש
בעברו האחר של העולם
עומד לבקוע דור חדש .של נוודים מרשימים לא פחות
בשלושת השבועות הקרובים
ייסחפו ביצי הסרטן האדום באוקיינוס ההודי הרה הסכנות
.ויהפכו לזחלים
במרבית השנים .הזחלים כלל לא מגיעים אל ביתם
הם נסחפים בזרמי האוקיינוס .או נבלעים בלועות הדגים
,אבל פעם או פעמיים בכל עשור
שילוב של מזג אוויר מתון ומיעוט טורפים
.מייצר נס בתנועה
מיליוני סרטנים זעירים נפלטים אל חופי הולדתם
.כגל גאות ורוד וחי
הם משילים את כסות הזחל .והופכים ליצורים אירוביים
ואז הם משחזרים את מסעם המפרך של הוריהם
בהתבסס על אינסטינקטים .הטבועים עמוק בדנ''א שלהם
.מרגע זה ואילך הם נוודים
.הם מחויבים לנוע, יהיה אשר יהיה
הנמלים עדינות הרגל טובחות בהם בהמוניהם
אבל היתרון המספרי .והדחף הגנטי גוברים
.זה ההיגיון האכזרי שבבסיס הנדידה
אבל מה שהגיוני להמונים
.עלול להיות טירוף ליחידים
.הטירוף בנהר מארה מתחיל
על פי נסיונם הרב :יודעים התנינים את מי לתקוף
.את הצעירים
עגלים מתאמצים ,להיצמד אל אמותיהם
.אך לשווא
פרסות חזקות וחדות .מוטחות בזוחלים שוב ושוב
על הגדה שמנגד, מחזות קורעי לב .של אלה שכמעט הצליחו
אימהות חרדות .מתבוננות בנעשה בחוסר ישע
.אבל גם התנינים מונעים מתוך ייאוש
רק אם ימלאו את כרסם כאן ,יצליחו לשרוד בחודשים הקשים
.אולי אפילו לאורך שנה שלמה
קל לשכוח שהמוות חיוני לעדר .לא פחות מהחיים
הצעירים מגיחים מטבילת האש .חזקים יותר ונבונים יותר
,הם מוכים אך מחושלים .מלאי רוח חיים
הם ימשיכו לרדוף אחרי גשמים .ולהתמודד עם תנינים כל חייהם
.הם ינועו בהמוניהם וישרדו כגוף אחד
בכל שנה נולדים דורות חדשים .לחיים של תנועה מתמדת
מעוף בכורה מנווט על ידי מחושים ,המוארים באור השמש
ענקים צעירים ,הנענים לצו כדור הארץ
גדודים אדומים של אימהות מוכות ירח
ורוחות ורודות .המרפרפות על פני הסלעים
כל אלה שואבים את כוחם מעוצמת ההמונים
.ומאומץ לבו של היחיד
,ואת כולם מנחה כדור הארץ עצמו :הלוחש לכל
.נועו
!נועו
.ותחיו
תורגם וסונכרן ע"י איציק גור