‫אני רוצה שאמריקה תהיה מה שהיא טוענת שהיא‬
‫בהכרזת העצמאות ובחוקה.‬
‫אמריקה, היי מה שאת מתיימרת להיות!‬
‫-פולי מארי‬
‫אפשר לצלם אותך בתקריב, בלי המשקפיים?‬
‫ארצה.‬
‫לשבת. ארצה.‬
‫ארצה.‬
‫נהדר.‬
‫הוא מוכרח להופיע בכל תמונה.‬
‫קוראים לי פולי מארי,‬
‫והתחום בו התמקדתי הוא זכויות האדם.‬
‫כל חיי היו מאבק לעמוד בסטנדרטים של מצוינות‬
‫בחברה שנשלטה בידי הרעיונות‬
‫ששחורים הם, מטבעם, נחותים מלבנים,‬
‫ושנשים הן, מטבען, נחותות מגברים.‬
‫פולי מארי הקדימ.ה את זמנ.ה.‬
‫אמר.ה ועשת.ה דברים שאחרים עשו רק זמן רב לאחר מכן.‬
‫חדר המתנה לשחורים‬
‫לפולי הייתה החוצפה להתעמת עם האפליה‬
‫בתקופה שבה היה מסוכן מאוד לעשות זאת.‬
‫תקריות הצטברו בזו אחר זו, עד שהבנתי שבסופו של דבר,‬
‫או שאצא מדעתי,‬
‫או שאמצא דרך למחות.‬
‫פולי הייתה סופרת, עורכת דין, כומרה, משוררת.‬
‫״התקווה היא גבעול שנמחץ בין אצבעות קפוצות.‬
‫"התקווה היא שיר בגרון ניחר.״‬
‫אנו נתגבר‬
‫לפולי יש חשיבות קריטית לזכויות ולחירויות רבות שכולנו נהנים מהן.‬
‫פולי מארי לא רק היה.תה עורכ.ת דין מדהימ.ה או פמיניסט.ית מגניב.ה,‬
‫אלא גם אדם קווירי א־בינארי.‬
‫ורוב הזמן, הסטודנטים שלי אמרו, ״למה לא שמענו על פולי מארי?״‬
‫איך ייתכן שיש לאדם חשיבות כה מכרעת,‬
‫ושמו לא מוזכר אף פעם?‬
‫קוראים לי פולי מארי‬
‫דודה־רבתא שלי, פולי, התקשרה אליי ואמרה‬
‫שהיא לא תשרוד עד הבוקר.‬
‫היא אמרה, ״יש פה דברים שאת צריכה לעשות למעני״.‬
‫והיא מתה כעבור כמה שעות.‬
‫גיליתי שאני המוציאה לפועל של הצוואה שלה...‬
‫קארן ראוס רוס אחייניתה‬
‫אז אספתי את החפצים שלה.‬
‫החדרים היו מלאים בארונות תיוק, ומעליהם היו כונניות ספרים.‬
‫קופסאות, תיקיות, מכתבים לממשלה.‬
‫היא שמרה הכול.‬
‫ספריית שלזינגר‬
‫אוניברסיטת הרווארד‬
‫הצוואה של פולי הייתה ברורה מאוד.‬
‫היא רצתה שמכתביה יהיו בספריית שלזינגר,‬
‫אחד המקומות שבהם שמורים מסמכים היסטוריים של נשים.‬
‫ופולי לא סיפרה לי הרבה על חייה.‬
‫ידעתי שהיא הייתה כומרה ועורכת דין,‬
‫אבל היא מעולם לא הזכירה את ההישגים שלה.‬
‫הלכתי וקראתי את מה שעוד לא קראתי,‬
‫ואז הבנתי, ״אלוהים״...‬
‫״פיטרסבורג. תקרית אוטובוס. מארס, 1940.״‬
‫15 שנה לפני שרוזה פארקס סירבה לעבור למושב האחורי באוטובוס‬
‫לא קיבלתי החלטה מודעת לערער...‬
‫הקלטה של פולי מארי‬
‫על תקנות ההפרדה בווירג׳יניה.‬
‫כפי שקרה רבות באותם ימים,‬
‫הייתה מתרחשת תקרית,‬
‫ולא יכולת לעשות שום דבר מלבד להשיב מלחמה.‬
‫ידידה שלי ואני נסענו‬
‫מניו יורק דרומה, לדורהם,‬
‫כדי לבקר אצל שתי הדודות שלי בחג הפסחא.‬
‫שמה של הידידה שלי היה אדלין מקבין.‬
‫״מק״, קראנו לה.‬
‫זה היה המפגש הראשון של אימא שלי...‬
‫מרגרטה מקבין בתה של אדלין‬
‫עם סיטואציה שהייתה נפוצה באזורים רבים בדרום.‬
‫מרגע שחצית את קו מייסון־דיקסון, ציפו ממך שתעבור אחורה.‬
‫לבנים‬
‫האוטובוס היה עוול ההפרדה בהתגלמותו.‬
‫פנים האוטובוס האינטימי אפשר את השפלתם הפומבית של שחורים‬
‫בנוכחותם של מתבוננים לבנים בעלי זכויות־יתר,‬
‫שהיו עדים לבושתנו והגיבו בשתיקה או בשוויון־נפש.‬
‫כשהן הגיעו לווירג׳יניה,‬
‫השחורים קמו ועברו לחלק האחורי,‬
‫ואז לבנים נוספים עלו לאוטובוס.‬
‫נהג האוטובוס התעקש שנעבור למושב הבא.‬
‫המושב היה שבור, וסירבנו לשבת עליו.‬
‫נהג האוטובוס סירב להמשיך לנהוג,‬
‫עד שהיא תעבור אחורה.‬
‫ובאו שוטרים ועצרו אותנו.‬
‫הכלא המחוזי פיטרסבורג, וירג׳יניה‬
‫מק ואני סבלנו מרעב ומקור, אבל פחדנו ללכת לישון,‬
‫מפני שהמזרנים שרצו פשפשים.‬
‫כשמחיתי, סוהר הלילה המגודל צעק,‬
‫״אם לא תסתמי, אשליך אותך לצינוק.‬
‫״אחרי שהחולדות יטפלו בך,‬
‫״תצטערי שפתחת את הפה״.‬
‫הן קלטו את המציאות, ו...‬
‫אני חושבת שזה היה מפחיד מאוד.‬
‫פולי פנתה ל״איגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים״‬
‫בתקווה להשיג פסיקה שתקבע...‬
‫פטרישה בל־סקוט סופרת‬
‫שההפרדה באוטובוסים נוגדת את החוקה.‬
‫פרטי התקרית:‬
‫האישום: הפרת סדר 23/3/41‬
‫תרשים האוטובוס‬
‫מק ואני הכנו דוח,‬
‫סיכום של הפרשה, העובדות...‬
‫אחרי ששוחררנו בערבות,‬
‫הוזמנו להיפגש עם עורכי הדין של האיגוד, ת׳רגוד מרשל,‬
‫השופט ויליאם ה׳ הייסטי, וד״ר לאון א׳ רנסום.‬
‫זה היה המפגש הראשון שלי עם עורכי דין מוכשרים לזכויות אזרח בפעולה,‬
‫וישבתי מרותק.ת במשך כמה שעות.‬
‫הם נלחמו על זכותם של השחורים להיטמע בחיים האמריקאיים בכללותם.‬
‫אבל השופט ידע שזה מושך הרבה תשומת לב,‬
‫אז בסופו של דבר, הצליחו להביס אותם.‬
‫בית המשפט המחוזי‬
‫השופט פסל את סעיף ההפרדה הגזעית שהיה מעורב, ופשוט אמר,‬
‫״הפרתן את הסדר.״‬
‫שחורים יושבים מאחור‬
‫אז הן לא הצליחו ליצור תקדים משפטי.‬
‫הן ריצו עונש מאסר קצר, ושוחררו.‬
‫בזמנו, חשתי רק את האכזבה המרה‬
‫של תבוסה אישית,‬
‫אבל התחלתי להרגיש שאנחנו חלק קטן במאמץ משותף,‬
‫שחזונו היה הפלתם, בסופו של דבר, של כל חוקי ההפרדה הגזעית.‬
‫המחשבה הייתה מטלטלת.‬
‫אוניברסיטת ראטגרס‬
‫היום, יש לנו הזדמנות מגניבה‬
‫ללמוד על ד״ר אנה פולין מארי.‬
‫פולי מארי מדהימה כל כך,‬
‫שקצרה היריעה מלספר עד כמה היא הייתה חדשנית ומגניבה.‬
‫תארו לכם שאתם אדם שחור במאה ה־20,‬
‫ושאתם מנסים להשמיע את הטיעון שהאנושיות שלכם ראויה לכבוד.‬
‫ואתם חיים בעולם שבו מלכתחילה לא אוהבים אתכם‬
‫מפני שאתם שחורים.‬
‫אני רוצה לתת לכם קצת רקע על חייה של מארי.‬
‫זה פרק 1, עמוד 1,‬
‫של טיוטת אוטוביוגרפיה.‬
‫במחקר שהתפרסם בשנת 1910, השנה בה נולדתי,‬
‫ד״ר האוורד ו׳ אודום, סוציולוג שהיה אז באוניברסיטת קולומביה,‬
‫קבע כי ״לגזעים יש יכולות שונות ופוטנציאלים שונים״,‬
‫סוף ציטוט,‬
‫ולאלה החפצים ״לסייע לכושי״ אמר, ציטוט:‬
‫״אל תצפו ממנו ליותר מדי.‬
‫״הוא לא יודע הרבה על משמעותן של מידות טובות,‬
‫״אמת, כבוד, גבריות, יושרה.‬
‫״החינוך הטוב ביותר לילד הכושי‬
‫״יוביל אותו לקבלה, ללא ערעור,‬
‫״של העובדה שמוצאו מגזע שונה מזה הלבן, ולא במקרה.״‬
‫סוף ציטוט.‬
‫ד״ר האוורד אודום‬
‫הסעת תלמידים‬
‫זה זכור לי גם היום. אני רואה את בית הספר לנגד עיניי.‬
‫זה היה צריף עץ ישן ורעוע. בלי נדנדות.‬
‫שום מתקני משחק לתלמידים שיוצאים ממנו.‬
‫וכמובן, בית הספר של הלבנים,‬
‫טובל במדשאות, מוקף בגדר.‬
‫זה היה הניגוד בין היחס שקיבלנו‬
‫לבין היחס שהילדים הלבנים קיבלו.‬
‫ואתה חש בדברים האלה. אתה מרגיש אותם.‬
‫אני באה מרקע של אנשים בעלי גאווה רבה.‬
‫הם היו עיקשים. הם שחו נגד הזרם.‬
‫זה הבית. זה המקום בו נולדה פולי מארי.‬
‫היא הגיעה לבית הזה בגיל 3.‬
‫דורהם, קרוליינה הצפונית‬
‫והיא הגיעה הנה בעקבות טרגדיה.‬
‫אמה מתה מדימום מוחי,‬
‫ובסופו של דבר, אביה אושפז בבית חולים לחולי נפש.‬
‫למרות שנולדה בבולטימור, זה היה ביתה האמיתי.‬
‫כשהגעתי לדורהם,‬
‫בבית גרו הדודה פולין והדודה סאלי,‬
‫וסביי, ששמם היה פיצג׳רלד.‬
‫בני פיצג׳רלד היו מוכרים מאוד בדורהם,‬
‫והיו נחשבים מאוד בקהילה השחורה.‬
‫הדורות הקודמים במשפחה התערבבו בבני הצ׳רוקי,‬
‫אירים, אפריקנים־אמריקנים...‬
‫חלק מבני המשפחה נראו לבנים כל כך‬
‫שחשבו שהם לבנים,‬
‫ופולי הייתה איפשהו באמצע.‬
‫הייתה אפליה על בסיס צבע העור‬
‫מצד הקהילה הלבנה ומצד הקהילה השחורה.‬
‫אז הם היו ישות בפני עצמה.‬
‫פולי הייתה בבת עינה של המשפחה.‬
‫לדודה פולין לא היו ילדים, אז היא הרעיפה עליה אהבה.‬
‫הדודה פולין לימדה בבתי הספר הציבוריים באזור,‬
‫וכשהייתי בגיל ארבע בערך,‬
‫היא החליטה לקחת אותי לשם איתה בכל יום.‬
‫הורשיתי לשבת עם הילדים הגדולים, ולהביט בהם בזמן שדקלמו.‬
‫לקראת סוף שנת הלימודים,‬
‫הדודה פולין הופתעה מאוד כשאמרתי,‬
‫״למדתי לקרוא, דודה פולין.״‬
‫לקחתי את הספר מידי הילד שלידי והתחלתי להקריא בקול רם.‬
‫בכל הזמן שישבתי בכיתה שלה,‬
‫למדתי את כל מה שהיא לימדה את האחרים.‬
‫מאז ואילך, הכיתה הייתה ביתי השני.‬
‫היא הורשתה לשאול כל מה שרצתה.‬
‫היא הורשתה להביע דעות.‬
‫אבל פולי לא רצתה ללבוש שמלות,‬
‫והדודה פולין שלחה אותה לכנסייה מדי יום א׳.‬
‫אז הן הגיעו להסכם.‬
‫היא אמרה, ״מותר לך ללבוש מכנסיים כל השבוע,‬
‫״אבל כשמגיע הזמן ללכת לכנסייה, את חייבת ללבוש שמלה.״‬
‫חייתי מעין חיים מוגנים.‬
‫הרגע שבו החיים הפכו לבלתי נסבלים‬
‫היה במגע עם העולם הלבן.‬
‫אנשים פנו לשחורים בגירים בכינויים ״דודה״, ״דוד״, ״נער״.‬
‫חמישים או שישים בני אדם נפלו קורבן ללינץ׳ בכל שנה.‬
‫לא זכור לי שמעשי לינץ׳ זכו לסיקור בולט בעיתונים,‬
‫אבל היינו שומעים עליהם מפה לאוזן.‬
‫״בלילה עשו למישהו לינץ׳ במחוז זה־וזה.״‬
‫המודעות לקו־קלוקס־קלאן הייתה תמיד ברקע.‬
‫המודעות הזאת, לבני הדור שלי,‬
‫גדלה יחד איתך, כמו...‬
‫כמעט כמו חלק מהגוף שלך ומההוויה שלך.‬
‫למדכאים‬
‫כעת אתם חזקים‬
‫ואנחנו ענבים בלבד‬
‫כואבים מרוב בשלות.‬
‫מחצו אותנו.‬
‫סחטו מתוכנו את כל החיים האמיצים‬
‫שבתוך קליפותינו המלאות.‬
‫אך כוחנו הוא כוח מעודן,‬
‫אשר הבשיל במשך מאות שנות כמיהה.‬
‫נשרוד ונגנוב את חושיכם,‬
‫בדמדומי התוגה של חורפכם הגלמוד.‬
‫פולי מארי‬
‫״נשרוד ונגנוב את חושיכם,‬
‫״בדמדומי התוגה של חורפכם הגלמוד.״‬
‫מהי המודעות של פולי למקום שלה בהיסטוריה?‬
‫פולי שואפת לתקן את העוולות האלה‬
‫שנוצרו בעקבות העבדות.‬
‫בעיניי זה ממש חזק. פולי מכריז.ה על זה ואומר.ת,‬
‫״זה המקום שלי, והזמן שלי, לעשות את העבודה הזאת.״‬
‫היא לוקחת מכונת כתיבה וכותבת כדי לבטא את עצמה לעומק.‬
‫זה נשאר שם לצמיתות, אולי כדי שהדורות הבאים, אנחנו,‬
‫ניטיב להבין את זה.‬
‫ובכן, נראה לי שביסודה, כל כתיבה נובעת מרצון לתקשר.‬
‫במילים אחרות, רצון לחלוק עם הזולת מתובנותיך,‬
‫או מתחושותיך, או מרגשותיך.‬
‫קשה לי הרבה יותר לכתוב את סיפורי מאשר לכתוב את סיפורו של מישהו אחר.‬
‫פרק 6, עמוד טיוטה 120.‬
‫אחרי בית הספר שלי, לא רציתי ללמוד בעוד בתי ספר מופרדים.‬
‫גמרתי אומר שלא לעשות זאת.‬
‫אז הדודה פולין לקחה אותי לניו יורק.‬
‫נדהמתי כמעט מכל מה שראיתי.‬
‫גורדי השחקים, קוני איילנד, פסל החירות,‬
‫אזור התיאטראות בברודוויי,‬
‫ה״אוטומט״, שבו משלשלים מטבעות לחריץ ומקבלים מזון חם על צלחת.‬
‫יותר מכול, התרשמתי מהעובדה שכל אדם הורשה לשבת היכן שהתחשק לו,‬
‫ברכבות התחתיות, באוטובוסים ובחשמליות.‬
‫במכללת האנטר, הייתי אחת מבין ארבע שחורות בין 247 נשים.‬
‫נרשמתי לכל הקורסים שעסקו בספרות,‬
‫כתיבה יוצרת, סיפורים קצרים.‬
‫זכרו: הייתי בת־דרום קטנה,‬
‫הדקדוק שלי היה מזעזע,‬
‫וחשתי כל הזמן בפער בין רמת ההשכלה שלי‬
‫לבין זו של התלמידות המבריקות במכללת האנטר.‬
‫אז, בשולי המחשבות, תמיד חשבתי: ״האם יש לי את זה?״‬
‫השלמתי את לימודיי במכללת האנטר במחזור 1933.‬
‫השפל הגדול.‬
‫שורות ארוכות של גברים שממתינים,‬
‫בהמתנה לצלחת מרק בחינם. בהמתנה למקומות עבודה.‬
‫זו הייתה התקופה הגרועה ביותר להתחיל בה קריירה.‬
‫בבקרים, הייתי עוברת את הריטואל הקבוע של חיפוש מיותר במודעות ה״דרושים״.‬
‫הפרוטה האחרונה נלוותה,‬
‫לא נותר מה למשכן‬
‫מלח־ומים‬
‫כבר לא הפיגו את כאב רעבוננו.‬
‫חרף הקשיים האלה,‬
‫החיים ללא תעסוקה אפשרו חופש תנועה‬
‫לנוע בדרכים שלא היו מקובלות בימים כתיקונם.‬
‫הנווד.ת‬
‫עמדתי להצטרף לכ־300,000 נערים חסרי בית ובלתי רצויים,‬
‫וגם קומץ נערות ביניהם, שנסעו ברכבות משא,‬
‫או בטרמפים, מעיר לעיר, בחיפוש אחר עבודה.‬
‫יוניון פסיפיק‬
‫לבשתי את בגדי הטרמפים שלי, מכנסי צופים וז׳קט עור,‬
‫ונשאתי תרמיל קטן עם ציוד מחנאות מינימלי.‬
‫היו לי גם תסרוקת נערית קצרה וגזרה דקה,‬
‫שטוחה במקומות הידועים,‬
‫אשר שיוו לי חזות של נער רזה במבט ראשון.‬
‫פולי התענגה על חזותה הגברית.‬
‫יש תצלומים נהדרים שלה‬
‫בכל מיני תנוחות גבריות,‬
‫והיא קראה לעצמה בשמות שונים. היא קראה לעצמה ״פיט״.‬
‫פולי (פיט)‬
‫היא קראה לעצמה ״הבחור״...‬
‫הבחור - 1931‬
‫כשהיא כותבת על זה,‬
‫היא אומרת שהיא עושה את זה כדי להגן על עצמה,‬
‫מפני שהיא לא יכולה להיות אישה שחורה, ללא מלווה, שנוסעת ברכבות בניגוד לחוק,‬
‫מבלי לחשוש מפני הטרדות או תקיפות מיניות.‬
‫אני מקדיש את עצמי‬
‫לעסקה חדשה (״ניו דיל״) לציבור האמריקני.‬
‫מחנה טרה צפון מדינת ניו יורק‬
‫הייתי אחת ממאות הנשים המובטלות‬
‫שהשתתפו ב״מחנה טרה״,‬
‫אחד מ־28 המחנות לנשים שהוקמו במסגרת ה״ניו דיל״.‬
‫התיידדתי מיד עם פג הולמס, שהייתה מדריכת טיולים,‬
‫והייתה לה סקרנות אינטלקטואלית שהשתלבה היטב עם זו שלי.‬
‫פגי הולמס הייתה בתו של בנקאי שמרן‬
‫שעברה רדיקליזציה בעקבות השפל הגדול.‬
‫נדמה שפג הייתה חפה מכל דעות קדומות בנושא גזע.‬
‫היא קראה משיריי, ואז אמרה לי,‬
‫״כיצד את מסוגלת לכתוב בחמלה שכזאת?‬
‫״הייתי מרירה אילו הייתי שחורה.״‬
‫באותו אביב, פג ואני יצאנו למסע טרמפים בן חמישה שבועות לנברסקה ובחזרה.‬
‫״אדם חדש שדעותיו כדעותיך,‬
‫״שמוכן לשבת לסעוד על חוף ריק בין ערביים...‬
‫״אלה תענוגות היומיום הקטנים של החיים.״‬
‫שכר שווה על עבודה שווה‬
‫פג ואני התחלנו להתעניין בבעיות התעשייה והפועלים,‬
‫והלכתי להפגין בפעם הראשונה.‬
‫תנועת העבודה הייתה חדורה להט דתי כמעט.‬
‫הסתערנו על השביתה הכללית של פועלי תעשיית הרכב‬
‫בתחילת 1937.‬
‫עד מהרה התגבשו בי דעות רדיקליות.‬
‫שביתה למען שכר ראוי‬
‫כעת אני מתחיל.ה לראות את הקשר בין זה,‬
‫כל הרעיון של חירות וכבוד,‬
‫לבין ההוויה השחורה באמריקה.‬
‫הצטרפו לאיגוד שלנו, אל תהיו שוברי שביתה פועלי המכרות‬
‫לא אנסה להקליט את הפרק הבא עוד היום.‬
‫אתם בוודאי מתארים לעצמכם שזה גובה ממני מחיר רגשי.‬
‫אבל, כך או אחרת, אני מקווה שהקורא הסתקרן.‬
‫פולי מארי הבינה שהיא דמות היסטורית.‬
‫בספריית שלזינגר מצויות 135 קופסאות...‬
‫רוזלינד רוזנברג‬
‫של כתבים של פולי מארי.‬
‫חלקים מהם לא נכללו באף אחד מהספרים של מארי שיצאו לאור.‬
‫נתקלתי בתיקייה תחת הכותרת ״מיניות״.‬
‫מארי סיפרה לרופאים שהיא נראית כאישה,‬
‫אך שלמעשה היא גבר.‬
‫״אחד הניסויים של הטבע:‬
‫"בת שהייתה צריכה להיות בן.״‬
‫פתק לרופא מאת פולי מארי‬
‫התקווה של פולי הייתה שהקשר עם פגי‬
‫יהיה קשר נורמלי.‬
‫הכוונה של פולי הייתה‬
‫שפולי תהיה הגבר ופגי תהיה האישה.‬
‫ופגי לא הייתה מסוגלת לראות בפולי גבר.‬
‫ובסופו של דבר, הקשר הסתיים.‬
‫אל תגרשיני, אהובתי.‬
‫בואי איתי‬
‫ונצא לשיר. -פולי מארי‬
‫התקופה שבה פגי הולמס נעלמה מן החיים של מארי‬
‫הובילה להתמוטטות רגשית,‬
‫שהובילה לאשפוז של פולי בבית החולים בלוויו.‬
‫הכתבים של פולי, בזמן האשפוז בבתי חולים פסיכיאטריים,‬
‫היו מפורטים מאוד.‬
‫מדוע תמיד נמשכתי במיוחד‬
‫לנשים נשיות והטרוסקסואליות ביותר?‬
‫פולי הייתה מדוכאת ושאלה רופאים, ״מדוע אני סובלת מהמשיכות האלה?״‬
‫כך בלתי אפשרי להגיע לקשר מספק עם אף אדם.‬
‫היכן אוכל למצוא תשובה?‬
‫החוויות האלה היו קיימות תמיד.‬
‫הכתבים ההיסטוריים של פולי‬
‫מאפשרים לנו לקחת בחשבון את האנושיות של אדם שחור...‬
‫ראקל ויליס‬
‫וא־בינארי, בתקופה שבה פולי חי.ה.‬
‫אל מול התיק הרפואי והכתבים של מארי...‬
‫אירוע הנצחה לפולי מארי‬
‫כאדם טרנסי, קווירי, מגזע מעורב, בעצמי,‬
‫חשבתי, ״זו תחושה שמוכרת לי היטב״.‬
‫לימדו אותנו שאנשים כמונו לא קיימים.‬
‫אז כשנודע לי על פולי מארי,‬
‫נדהמתי, ורציתי לאחוז את זה בחוזקה.‬
‫דולורס צ׳נדלר‬
‫וגם כעסתי. כעסתי כל כך,‬
‫שהרגשתי שחלק מההיסטוריה שלי נשדד ממני.‬
‫אני מזדהה עם סערת הרגשות של אדם‬
‫שניסה לחיות את חייו כישות שלמה,‬
‫עם אחדות של גוף, שכל ונפש.‬
‫אילו פולי מארי ישב.ה כאן היום,‬
‫ואמרתי ״פולי, באילו כינויי גוף את.ה משתמש.ת?״,‬
‫אני לא יודע.ת מה פולי מארי הית.ה אומר.ת.‬
‫בהיותי שחור.ה וקוויר.ית בעצמי,‬
‫אני קורא.ת לפולי ״הם״, או פשוט ״פולי״,‬
‫כדי לתת מקום לחוויה המגדרית הנרחבת שלו.ה.‬
‫אקדמאים שכותבים על פולי עדיין משתמשים לעתים קרובות בלשון נקבה,‬
‫בכינוי הגוף ״היא״.‬
‫חברים וקרובי משפחה מדברים על פולי בלשון נקבה.‬
‫אבל נראה לי שיותר ויותר אנשים יתחילו לדבר על פולי מארי‬
‫בכינויי גוף ניטרליים־מגדרית, ולא בלשון נקבה.‬
‫פולי מארי נעליים גאות‬
‫מארי מעולם לא כתבה על מאבקיה המגדריים‬
‫בכתביה שיצאו לאור,‬
‫ולא הרבתה לדבר על הנושא גם עם חברים.‬
‫היא מצאה את עצמה במקום שהיה זר לחלוטין‬
‫לכל היקרים לה, מלבד הדודה פולין.‬
‫הדודה פולין קראה לפולי ״בן/בת שלי״,‬
‫ותמיד תמכה בפולי.‬
‫הדודה פולין אפשרה לדודה פולי להיות בדיוק מי שהיא הייתה צריכה להיות.‬
‫לא כל אחד מקבל אהבה כזאת, ללא תנאי.‬
‫אבל כשהיא ניסתה למצוא את זה במקומות אחרים,‬
‫היה לה קשה מאוד.‬
‫היא תמיד הייתה בהילוך גבוה.‬
‫היא הייתה שותה קפה כל הלילה.‬
‫חסרה לה סבלנות לפעמים.‬
‫רוב חייה היו... ״אתם תראו אותי. אתם תשמעו אותי״.‬
‫אוניברסיטת קרוליינה הצפונית‬
‫13 שנים לפני קבלת הסטודנט השחור הראשון לאוניברסיטה‬
‫בשלב ההוא,‬
‫אוניברסיטת קרוליינה הצפונית פיתחה קורסים ביחסים בין־גזעיים,‬
‫אז חשבתי שאולי הם כבר מוכנים לקבל סטודנטים שחורים.‬
‫טופס בקשה‬
‫שלחו לי טופס בקשה ריק,‬
‫והוסיפו לו בכתב יד, ״גזע״ ו״דת״.‬
‫נדמה לי שהשבתי, אבל ייתכן שהוספתי, ״אבל מה זה משנה?״‬
‫קיבלתי מכתב תשובה‬
‫מנשיא אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, שאמר כך:‬
‫״החוקה והחוקים אוסרים עליי‬
‫״לקבל אדם בן הגזע שלך.״‬
‫נשיא ארה״ב, בדרכו הביתה אל הבירה,‬
‫עוצר באוניברסיטת קרוליינה הצפונית‬
‫כדי לקבל תואר דוקטור לשם כבוד למשפטים מן האוניברסיטה.‬
‫אני שמח וגאה להצטרף לבוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית,‬
‫אשר משמשת דוגמה ומופת‬
‫למחשבה הליברלית האמריקנית‬
‫באמצעות פעולה אמריקנית.‬
‫פולי האזינה לנאום ברדיו‬
‫רוזוולט מסנגר על הליברליזם‬
‫והחליטה לכתוב מכתב לפרנקלין רוזוולט.‬
‫זה היה מכתב מחאה נזעם טיפוסי מאת פולי מארי.‬
‫קראת לאמריקנים לתמוך בפילוסופיה ליברלית המבוססת על הדמוקרטיה.‬
‫מה פירוש הדבר לגבי האמריקנים שהינם שחורים?‬
‫הוא שיבח את אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בזמן‬
‫שהיא סירבה לקבל את פולי לשורותיה.‬
‫מדובר באדם שחור שכותב ברוב חוצפתו מכתב לנשיא, בשנות ה־30,‬
‫בדרישה שלא יהיה צבוע.‬
‫התאכזבתי יותר ויותר משתיקתו בנושא זכויות האזרח,‬
‫ומסירובו אפילו להתבטא בפומבי‬
‫בעד חקיקה פדרלית נגד מעשי לינץ׳.‬
‫האם השמעת קול רם דיו נגד שריפתנו?‬
‫פולי החליטה‬
‫לשלוח עותק לאלינור רוזוולט.‬
‫גב׳ רוזוולט השיבה בזריזות,‬
‫ומכתב התשובה נשא את חתימתה האישית.‬
‫״קראתי את העתק המכתב ששלחת לי..."‬
‫הבית הלבן וושינגטון‬
‫״ואני מבינה היטב.‬
‫״אך שינויים גדולים מתרחשים אט־אט.‬
‫״הדרום משתנה, אך אל לנו לדחוף מהר מדי.״‬
‫אלינור רוזוולט‬
‫הגישה המתעמתת של פולי מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית‬
‫היא דוגמה למה שהיא כינתה ״עימות באמצעות מכונת כתיבה״.‬
‫אישה ניסתה להתקבל כסטודנטית. המושל מגיב‬
‫פולי כתבה מכתבים שפורסמו בתקשורת השחורה.‬
‫אז זה עורר תשומת לב רבה.‬
‫זה נאמר פתאום ברדיו:‬
‫״שחורה בלתי מזוהה הגישה בקשה להתקבל לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית.״‬
‫זה סוקר בכל רחבי ארה״ב.‬
‫בני משפחתי הגיבו בתרעומת,‬
‫בעיקר משום שפחדו שיבצעו בהם לינץ׳.‬
‫אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. זו הייתה תבוסה אחת.‬
‫והמעצר, באוטובוס,‬
‫ובנוסף, חיים שלמים של עוולות, לא רק כלפיי,‬
‫אלא כלפי שחורים עניים באזורים כפריים.‬
‫כל זה הוביל‬
‫להכרה שלי בכך שכדי להילחם נגד ההפרדה הגזעית,‬
‫אזדקק לכלי נשק. אזדקק לכישורים.‬
‫ואז החלטתי ללמוד משפטים.‬
‫מה אמרת?‬
‫יכולת הריכוז שלך מדהימה.‬
‫את יודעת... זה נכון, קרוב לוודאי.‬
‫כשלמדתי משפטים,‬
‫חבריי ללימודים יכלו לנהל‬
‫ויכוחים ודיונים סוערים‬
‫מעל לראשי, בזמן שאני עסקתי ב...‬
‫פולי הגיעה להאוורד בסתיו 1941,‬
‫ורבות מסוגיות זכויות האזרח באותה תקופה‬
‫נדונו בהיכלי אוניברסיטת האוורד.‬
‫ת׳רגוד מרשל,‬
‫ויליאם הייסטי ולאון רנסום הסתובבו שם.‬
‫בשנתיים הראשונות שלי, הייתי האישה היחידה בפקולטה למשפטים.‬
‫פולי מארי נשיאה, ניו יורק‬
‫לא הרשו לי אפילו לדבר בשיעורים.‬
‫מחזור 1944 אוניברסיטת האוורד‬
‫היד שלי הייתה מורמת, ואף אחד לא התייחס.‬
‫המרצה שלי אמר, ״למה נשים לומדות משפטים בכלל?״‬
‫הוכיתי בהלם!‬
‫הם מדברים על השיטה שמכונה ״ג׳ים קרואו״,‬
‫שהיא, כידוע, אפליה על בסיס גזע,‬
‫והיא אומרת, ״מה שאני חווה זה ׳ג׳יין קרואו׳״.‬
‫להיות אישה שחורה זה לא רק להתמודד עם שאלת ההפרדה הגזעית,‬
‫אלא גם להתמודד עם שאלת האפליה על בסיס מין.‬
‫לא גדלתי במשפחה שבה הוטלו מגבלות על נשים.‬
‫ובסוף השנה,‬
‫דירגו את התלמידים ופרסמו את הציונים שלהם.‬
‫מארי, מארי, מארי... בראש הרשימה!‬
‫בשנה השנייה, נתנו לי לדבר.‬
‫מארי התמנתה כיועצת של "האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים" באוניברסיטה.‬
‫17 שנה לפני פעולת המחאה במזנון וולוורת׳‬
‫בכל פעם שביקרת בעיר וושינגטון, היו מקומות שלא הורשינו להיכנס אליהם.‬
‫אינז סמית׳ ריד‬
‫אני זוכרת שלא הורשינו להיכנס לחנות הכלבו ״גרפינקל״.‬
‫לא הורשינו להיכנס למסעדות במרכז העיר,‬
‫לא הורשינו להיכנס לתיאטרון הלאומי.‬
‫התחלתי להתנסות יותר בפעולות ישירות בלתי אלימות.‬
‫התחלנו ברח׳ 14 פינת רחוב יו,‬
‫במסעדה בשם ״ליטל פאלאס קפטריה״.‬
‫היא הייתה באמצע שכונה של שחורים,‬
‫אבל קיבלה סועדים לבנים בלבד.‬
‫ונכנסנו לשם ביום א׳ אחד אחר הצוהריים.‬
‫הם סירבו להגיש לנו.‬
‫מזנון‬
‫לקחנו את המגשים הריקים והתיישבנו,‬
‫פתחנו ספרים והתחלנו בשיעור.‬
‫מילאנו את המסעדה הקטנה.‬
‫וזה הצליח.‬
‫מה שמדהים זה שהם הצליחו.‬
‫תלמידים אילצו בית קפה לבטל את ההפרדה‬
‫הם הצליחו לשים סוף להפרדה הגזעית ברח׳ יו.‬
‫הגיע הזמן למתקפה חזיתית‬
‫נגד חוקתיותה של ההפרדה הגזעית.‬
‫עשר שנים לפני שבית המשפט העליון‬
‫פסל את דוקטרינת ״נפרדים אך שווים״‬
‫בחרתי כנושא לעבודת הגמר שלי,‬
‫״האם יש לפסול את פלסי נגד פרגוסון?״‬
‫פלסי נגד פרגוסון הוא פסק דין של בית המשפט העליון משנת 1896,‬
‫בו נקבע שמותר להפריד שחורים במקומות ציבוריים,‬
‫כגון כלי תחבורה ובתי ספר,‬
‫בתנאי שהם יקבלו תנאים נפרדים אך שווים.‬
‫למעשה, ת׳רגוד מרשל והאיגוד אמרו,‬
‫״אם פסק דין פלסי אומר ׳נפרדים אך שווים׳, הבעיה שלנו עם זה היא‬
‫״שמוסדות השחורים לא מקבלים יחס שווה.‬
‫״הם לא מקבלים את אותם סכומי כסף.‬
‫״אז אנחנו מוכנים להיות נפרדים, אבל לקבל משאבים זהים.״‬
‫לטענת פולי מארי, ההיגיון שמאחורי זה שגוי לחלוטין.‬
‫האפליה היא בלתי מוסרית מיסודה,‬
‫והיא לא מאפשרת לשחורים לפתח‬
‫תפיסה של כבוד עצמי וזהות מובחנת.‬
‫לא זו בלבד שדוקטרינת ״נפרדים אך שווים״ היא אחיזת עיניים,‬
‫אף זו: בפועל, היא מהווה אקט של אלימות‬
‫נגד אותו אדם אשר מושפע ממנה.‬
‫״צריך לפסול אותה מיסודה.‬
‫״אתם צריכים אסטרטגיה נועזת ונרחבת יותר.״‬
‫חבריי ללימודים צחקו עליי.‬
‫ספוטסווד רובינסון, המרצה הצעיר‬
‫שעורר הערצה בסטודנטים,‬
‫לא רק פסל את הרעיון שלי,‬
‫אלא גם קיבל ברוח טובה את הצעתי להתערב על עשרה דולרים כשאמרתי,‬
‫״פסק הדין ׳פלסי׳ יבוטל תוך 25 שנה.״‬
‫בדיוק עשר שנים לאחר מכן, ב־1954,‬
‫זו בדיוק האסטרטגיה ששימשה את מרשל ואת צוות עורכי הדין שלו‬
‫בדיונים על עתירת בראון נגד מועצת החינוך.‬
‫בית המשפט העליון קיבל החלטה מכרעת והיסטורית:‬
‫יונהג שוויון במוסדות חינוך לכל בני האדם.‬
‫חזרתי להאוורד, לביקור,‬
‫וספוטס רובינסון אמר, כלאחר יד,‬
‫״את יודעת, פולי... זוכרת את העבודה שכתבת על זכויות האזרח?״‬
‫עניתי, ״בוודאי״.‬
‫והוא אמר ״את יודעת, ב־1953, שאלתי את העבודה הזאת מהספרייה,‬
‫״והיא עזרה לנו מאוד בהכנות שלנו.״‬
‫הוא אמר לי שבעילום שם,‬
‫הטיעון הקטן שלי הגיע לבית המשפט העליון.‬
‫הביטו סביב.‬
‫סובבו את הראש והביטו סביב.‬
‫אתם רואים כמה סוגי אנשים נמצאים בחדר הזה?‬
‫זה התאפשר בזכות ההחלטה הזאת.‬
‫אך כשאנו מספרים את הסיפור הזה,‬
‫עם התמונה האייקונית של ת׳רגוד מרשל‬
‫על מדרגות בית המשפט העליון,‬
‫פולי לא נמצאת שם.‬
‫על פי המסורת, הבוגר המצטיין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת האוורד‬
‫קיבל הזדמנות אוטומטית להמשיך להרווארד,‬
‫ללימודי המשך במשפטים.‬
‫פולי מארי הייתה הבוגרת המצטיינת.‬
‫יו״ר מועצת הבוגרים כתב לי בתשובה, ״מיס מארי היקרה,‬
‫״לפי תואר הנימוס על מכתבך,‬
‫״ולפי תמונתך, אנו מסיקים‬
‫״שאינך משתייכת אל המין אשר מורשה להתקבל להרווארד.״‬
‫כל המרכיבים של הזהות שלה מונעים ממנה להתקבל למוסדות‬
‫שהיא רוצה להתקבל אליהם, ויתרה מזו,‬
‫שהיא הרוויחה את הזכות להתקבל אליהם.‬
‫פולי ממשיכה לברקלי, עושה תואר שני במשפטים,‬
‫וזו למעשה תחילת הקריירה המשפטית שלה.‬
‫העיר ניו יורק‬
‫למרות היותה עורכת דין מיומנת ביותר,‬
‫פולי לא מצליחה להשיג ראיון באף חברת עורכי דין בניו יורק.‬
‫פולי סבל.ה מאפליה על בסיס גזע ומגדר.‬
‫לבסוף, היא הקימה חברה משלה,‬
‫ואחת החוויות הכואבות ביותר‬
‫הייתה כשבאה לבית המשפט, לייצג לקוח,‬
‫ובמשפט, אחד העדים זיהה את פולי‬
‫כפרוצה.‬
‫מפני שמן הסתם, לא ייתכן שהיא עורכת הדין.‬
‫פולי בקושי גמרה את החודש.‬
‫אכלתי כ״כ הרבה המבורגרים זולים כדי לחסוך כסף‬
‫שנדבקתי בטפיל מעיים.‬
‫מדור פסיכיאטרי בית החולים בלוויו‬
‫פולי גם התאשפזה לסירוגין בגלל דיכאון.‬
‫מארי סבלה מהתמוטטות רגשית מדי שנה כמעט.‬
‫סערת הרגשות והסבל...‬
‫מדובר באדם שהזדקק לסיוע של רופאים, באופן זה או אחר.‬
‫13 ביולי 1942 ד״ר אידלסברג היקר,‬
‫לאחר שערכת ניסויים בהורמוני מין, וזכית לסיקור חיובי בתקשורת,‬
‫קבעתי איתך פגישה במטרה לדון בבעיות הרגשיות שלי...‬
‫קונפליקט רגשי ומנטלי רב־שנים.‬
‫הזרקת הורמונים עשויה להחזיר את האיזון.‬
‫פולי פנתה לרופאים, בזה אחר זה, וביקשה טסטוסטרון.‬
‫אישי וסודי‬
‫פולי מפצירה ברופאים: ״האם אני סובלת מטמירות אשכים?״‬
‫הימצאם של אברי מין זכריים נסתרים בחלל הבטן.‬
‫אולי ניתן לבדוק זאת באמצעות צילומי רנטגן, ניתוח...‬
‫זה דרש אומץ רב, לדבר על חוויה‬
‫שקשה לך לנסח במילים אפילו.‬
‫כל עזרה שתוכל לתת תתקבל בתודה,‬
‫מפני שחיי הם בלתי נסבלים במידת מה‬
‫בשלב הנוכחי.‬
‫רופאים בדקו את פולי, עשו צילומי רנטגן.‬
‫בשלב מסוים, פולי שמחה לעבור ניתוח לשם בירור,‬
‫מפני שפולי הייתה בטוחה‬
‫שהמנתח יצליח למצוא אשכים טמירים.‬
‫המנתח מצא תוספתן דלקתי, והסיר אותו,‬
‫אבל לא משהו אחר יוצא דופן.‬
‫מיס מארי היקרה,‬
‫צר לי,‬
‫אך מדע הרפואה אינו תמים דעים עם המסקנות שלך.‬
‫ד״ר ג׳וזף אידלסברג‬
‫״מה משמעות הדבר כשדוחקים את סערת הרגשות של אדם לשוליים?‬
‫״מה משמעות הדבר כשמייחסים רבים מהישגיו של אדם,‬
‫״וכותבים ספרים על היבטים רבים של קיומו של אדם,‬
‫״ומשמיטים רק את ההיבט היחיד אשר אינו מובן לנו,‬
‫״או שגורם לנו לאי־נוחות?״‬
‫התלבטתי אם לכלול את המאבק המגדרי של מארי בביוגרפיה שכתבתי עליה.‬
‫אחרים אמרו, ״אלה היו חייה הפרטיים״.‬
‫הגעתי למסקנה שאי אפשר להבין באמת‬
‫מדוע מארי הקדימה כל כך את זמנה‬
‫מבלי להבין שתחושת ה״בין לבין״ שלה‬
‫גרמה לה, יותר ויותר, למתוח ביקורת על גבולות.‬
‫וזה אפשר לה להגות את אחד הרעיונות החשובים ביותר‬
‫של המאה ה־20:‬
‫שקטגוריות של גזע ומגדר הן, למעשה, שרירותיות,‬
‫ואינן מהוות בסיס משפטי לאפליה.‬
‫הנשיא רוזוולט היקר,‬
‫אני משתייכת לשחומי העור, המגזר הסובל מהדיכוי הרב ביותר.‬
‫התוכל, לרגע, לדמיין את התרעומת‬
‫שהייתה מתעוררת בקרבך אילו הבנת שאתה, בן אנוש,‬
‫מסומן כנפרד מחבריך, יתר בני האנוש?‬
‫פולי מארי‬
‫כשפולי כתבה את המכתבים הזועמים האלה לבית הלבן,‬
‫אלינור רצתה להבין מה מניע את האישה הצעירה הזאת.‬
‫הבית הלבן‬
‫התכתבתי עם הגברת רוזוולט.‬
‫שלחתי לה מכתבים מאז פרשת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.‬
‫העובדה שהיא הייתה הגברת הראשונה של ארה״ב‬
‫לא הרשימה אותי עד כדי כך שעשיתי לה הנחות.‬
‫זו הסיבה שפרחה בינינו ידידות כה נפלאה.‬
‫פולי הזמינה חברים וקרובים לסעודת צוהריים‬
‫אצל אלינור בניו יורק.‬
‫אלינור הפכה לאם חלופית.‬
‫פולי ואלינור היו שונות מאוד‬
‫מבחינת רקע חברתי וסטטוס.‬
‫אבל היו להן הרבה מכנים משותפים.‬
‫הן התייתמו בילדותן,‬
‫גודלו בידי קרובות משפחה מבוגרות.‬
‫שתיהן אהבו מאוד לקרוא ולכתוב.‬
‫כלבים היסבו להן אושר רב.‬
‫זה לא היה קשר רומנטי.‬
‫פרחה ביניהן חברות אמיתית,‬
‫עם דיונים שחרגו מגבולות הפוליטיקה.‬
‫אני חושבת שהיינו מעין נשמות תאומות, אם יורשה לי לומר זאת עכשיו.‬
‫אבל הזדהיתי איתה ללא קושי.‬
‫אחת מחברותיי הצעירות הטובות ביותר היא עורכת דין מקסימה,‬
‫פולי מארי. היא מתבטאת בלהט רב לעתים,‬
‫אך היא חביבה עליי מאוד.‬
‫אלינור רוזוולט, מאמר במגזין ״אבוני״‬
‫היא גילתה חמלה רבה לעתים,‬
‫אך לא הייתה מסוגלת להרגיש את נטל הגזענות הבלתי נסבל‬
‫שגרם לנו לצרוח.‬
‫כמה מחברותיי הטובות ביותר הן שחורות, מאת אלינור רוזוולט‬
‫דטרויט‬
‫השחורים לא הופתעו מהתפרצות המהומות בדטרויט,‬
‫משום שהמתיחות הבין־גזעית שגרמו לה‬
‫הלכה וגברה לכל אורך המלחמה.‬
‫אספסוף לבן חיפש שחורים על החשמליות בדטרויט‬
‫שוטרי דטרויט הצטרפו לאספסוף ורצחו 16‬
‫הצדק ה״עיוור״ רואה רק שחורים‬
‫הנשיא רוזוולט שמר על שתיקה מוזרה.‬
‫תגובתו הגיעה אחרי יותר מחודש.‬
‫״ההתפרצויות האלימות בזמן האחרון‬
‫״מסכנות את אחדותנו הלאומית ומשמחות את אויבינו.‬
‫״בטוחני שכל אמריקני אמיתי מצר על כך״, סוף ציטוט.‬
‫התגובה נשמעה כה רפה, שמיד התיישבתי‬
‫וכתבתי שיר זועם.‬
‫״מה קיבלת, בחור שחור,‬
‫״כשהפילו אותך לתעלת הביוב, שברו לך את השיניים,‬
‫״ורוצצו לך את הגולגולת באלות,‬
‫״וקרעו לך את הקיבה?‬
‫״מה קיבלת כשזעקת לאיש העומד בראש?‬
‫״מה אמר האיש העומד בראש, בחור שחור?‬
‫״מר רוזוולט מצר על כך.״‬
‫אחרי שנים של מאמצים להתפרנס,‬
‫לויד ק׳ גריסון, אותו הכרתי בהאוורד,‬
‫התקשר ובפיו בשורה מרעישה: החברה שלו,‬
‫״פול, וייס, ריפקינד, וורטון וגריסון״, זקוקה לעובדים נוספים‬
‫במחלקת הליטיגציה שלה.‬
‫העבודה הזאת הניבה למארי הכנסה‬
‫שכמוה לא הייתה לה בימי חייה.‬
‫המזל הטוב שנפל בחלקי מילא אותי בחרדה.‬
‫כעת הייתי אישה בגיל העמידה‬
‫שנכנסת למקצוע תחרותי מאוד,‬
‫אחת משלוש נשים בחברה, והשחורה היחידה מבין 65 עורכי הדין.‬
‫הבעיה הטורדנית ביותר שלי באותן שנים‬
‫הייתה ההתמודדות עם בדידותה של האישה בסביבה המקצועית.‬
‫למזלי, איירין בארלו, מנהלת המשרד, האחראית על כוח האדם,‬
‫הייתה בסטטוס דומה לשלי, בעולם גברי.‬
‫ריני התנהלה בבטחה ובשקט.‬
‫פניה החזקים והמושכים, ועיניה הכחולות־ירוקות,‬
‫הקרינו נדיבות וטוב־לב.‬
‫ריני הזמינה אותי לארוחת צוהריים כמחווה של נימוס לעובדת חדשה.‬
‫שיחתנו הייתה מהוססת ופורמלית.‬
‫אך התגלית ששתינו אפיסקופליות אדוקות‬
‫הייתה תחילתו של חיבור רוחני.‬
‫ניצלנו הפסקות צוהריים כדי להשתתף במיסות יום ד׳‬
‫בכנסיית ברתולומיאו הקדוש בשד׳ פארק.‬
‫ריני לקחה את פולי תחת חסותה...‬
‫מרי מוריס חברה‬
‫ועזרה לה, ואמרה: ״אל תלבשי את זה. עשי ככה״.‬
‫והן נהיו חברות קרובות.‬
‫למרות שריני ואני היינו שונות מאוד זו מזו,‬
‫הכימיה של הידידות שלנו ייצרה ניצוצות של אושר טהור.‬
‫התקרבנו כחברות.‬
‫פופלרוויל, מיסיסיפי‬
‫אחר הצוהריים, ב־4 במאי,‬
‫גופתו של מק צ׳רלס פרקר נמצאה כשהיא צפה‬
‫בנהר פרל, בקרבת פופלרוויל.‬
‫פרקר נגרר מתא המעצר שלו בידי חבורה של גברים במסכות.‬
‫הוא המתין למשפטו לאחר שהואשם באונס אישה לבנה.‬
‫אספסוף ביצע לינץ׳ בשחור במיסיסיפי‬
‫החשוד באונס נלקח מתאו, וקיים חשש לחייו. הבולשת מתערבת בחקירה‬
‫העובדה שהתרחש מעשה לינץ׳, בתקופה מאוחרת, ב־1959,‬
‫נראתה כסמל לברבריות של השיטה בארה״ב.‬
‫זה קרה אחרי כל האלימות בליטל רוק,‬
‫האינטגרציה בתיכון ״סנטרל״.‬
‫האלימות בדרום נמשכה ללא הפסק,‬
‫ופרשת מק פרקר נראתה פשוט כרגע שיא.‬
‫זה נכתב לאחר מעשה הלינץ׳ במק סי. פרקר.‬
‫אני אפיסקופלית, ואני משתמשת בתפילה זו בכוונה.‬
‫האר את חשכתנו, זו תחינתנו לך, אלוהינו.‬
‫למד אותנו לא לפחד עוד מפני כלבים המייללים במרחקים.‬
‫מקול הצעדים על המפתן.‬
‫מקת הרובה על אדן החלון.‬
‫שמור עלינו מכל סכנה בלילה זה.‬
‫לכל אחד יש נקודת שבירה.‬
‫נקודת השבירה שלי הייתה מקרה מק פרקר.‬
‫נשבר לי.‬
‫וחשתי כורח להתרחק מארצות הברית.‬
‫פולי ויתרה על תפקיד נחשק בחברת ״פול, וייס״‬
‫והגישה בקשה, והתקבלה, לתפקיד מרצה למשפטים‬
‫בפקולטה החדשה למשפטים שנפתחה בגאנה, באפריקה.‬
‫הלאה הקולוניאליזם‬
‫אקרה, גאנה‬
‫הוראת משפטים במדינה במערב אפריקה,‬
‫שקיבלה את עצמאותה רק שנתיים קודם לכן,‬
‫תאפשר לי לספק את הסקרנות הטורדנית‬
‫לגבי הרכיב האפריקני ברקע המשפחתי שלי.‬
‫נשארתי באפריקה במשך 18 חודשים.‬
‫למדתי אותה בדיוק כפי שלמדתי משפטים בלימודי ההמשך שלי.‬
‫פולי שם בתקופת מאבקי העצמאות.‬
‫וזה מלהיב, אבל גם בעייתי.‬
‫עד מהרה התבהר לי‬
‫שנשיא גאנה היה בעל אינסטינקטים דיקטטוריים.‬
‫הוא דיכא את חופש הדיבור.‬
‫הייתה לי מחויבות לזכויות האדם,‬
‫ולא משנה אם אני בקרוליינה הצפונית או באקרה, גאנה.‬
‫הממשלה הייתה מודאגת לגבי מה שפולי לימדה‬
‫בנושא החוקה של ארה״ב,‬
‫עצמאות, דמוקרטיה...‬
‫יום אחד הגעתי וגיליתי‬
‫שישה שוטרים במדים ממחלקת החקירות הפליליות‬
‫יושבים בכיתה שלי.‬
‫חשתי שלא אוכל להישאר במדינה לאורך זמן.‬
‫התקופה שביליתי באפריקה רק חיזקה בי את ההבנה‬
‫שאני תוצר של העולם החדש.‬
‫לתחושתי, האמריקניות שלי אינה פחותה מזו של אף אחד אחר.‬
‫האמריקנים השחורים היו כאן מההתחלה.‬
‫הדם, היזע והדמעות שלנו,‬
‫והזיכרונות שלנו הם חלק מהאומה.‬
‫השתכנעתי שגורלנו נמצא בארצות הברית.‬
‫חזרתי עם מענק מחקר לאוניברסיטת ייל, לכתיבת עבודת הדוקטורט שלי.‬
‫פולי מארי סקרנה אותנו מאוד.‬
‫אלינור ה׳ נורטון‬
‫היא הייתה אישה מבוגרת, בגיל של אימא שלנו.‬
‫דורשים אזרחות סוג א׳‬
‫רוב הסטודנטים השחורים היו חברים בתנועה לזכויות האזרח.‬
‫לא ידעתי, כשהיא הגיעה לפקולטה למשפטים בייל,‬
‫שפולי הייתה מעורבת בהפגנות ובפעולות מחאה בוושינגטון הבירה.‬
‫בעיני עצמנו,‬
‫אנחנו הקמנו את תנועת פעולות המחאה בשנות ה־60.‬
‫לא ידענו דבר על האפריקנים־אמריקנים האמיצים‬
‫שאת פועלם ההיסטוריה מרבה לשכוח.‬
‫פולי מארי הקדימה את זמנה כל כך,‬
‫שפועלה היה העבודה היומיומית של חשיפת בעיות חדשות.‬
‫מדובר בבעיה לאומית מדאיגה מאוד.‬
‫כשמארי הייתה בייל,‬
‫ג׳ון פ׳ קנדי הקים ועדה בנושא מצב הנשים.‬
‫בראש הוועדה עמדה אלינור רוזוולט.‬
‫אני רוצה שהנשים יביאו תועלת, כמיטב יכולתן.‬
‫אלינור דאגה שפולי תמונה לקבוצת המחקר‬
‫שבחנה את זכויותיהן האזרחיות והפוליטיות של נשים.‬
‫העולם שייך לגברים‬
‫מה, גם אישה יכולה לפתוח את זה?‬
‫אם בעלך יגלה...‬
‫ביסודו של עניין,‬
‫דיכוי פירושו לזלזל באנושיות הזולת.‬
‫כל אישה יודעת מה זה‬
‫לחיות עם כבוד עצמי מופחת‬
‫בשל מינה.‬
‫מה היה החלק שלך בהקמתו של ארגון הנשים הלאומי?‬
‫הייתי אחת המייסדות.‬
‫פולי נפגשה עם בטי פרידן.‬
‫בטי ופולי, וכ־30 נשים נוספות, החליטו‬
‫שחשוב להקים ארגון חדש.‬
‫בסעודת צוהריים, בטי שלפה מפית נייר‬
‫והחלה לכתוב: ״אנו מקימות את ׳נאו׳...״‬
‫סוניה פרסמן פואנטס‬
‫״במטרה לצרף את הנשים לזרם המרכזי של החיים בארה״ב, עכשיו.״‬
‫עשרים ושמונה נשים חתמו.‬
‫וכך הוקם ארגון הנשים הלאומי,‬
‫או בקיצור ״נאו״.‬
‫פולי ניסתה לנסח אסטרטגיה חדשה‬
‫לקידום המאבק למען זכויות לנשים.‬
‫והיא עשתה זאת.‬
‫אנו, בני ארצות הברית...‬
‫סעיף 14‬
‫מדינה לא תחוקק ולא תאכוף חוק אשר...‬
‫ישלול מכל אדם... הגנה שווה על ידי החוקים.‬
‫התיקון ה־14 לחוקה סלל את הדרך‬
‫למאבק באפליה על בסיס גזע.‬
‫אז פולי מארי השמיעה את הטיעון‬
‫שהתיקון ה־14 יכול לשמש‬
‫גם להגנה על זכויות הנשים.‬
‫זה היה רעיון רדיקלי.‬
‫לאלה מבינינו שהשתייכו לתקופה של התנועה לזכויות האזרח,‬
‫זה נראה קצת מוזר, וחשוב להבין את הרקע.‬
‫העדיפות הראשונה‬
‫של האפריקנים־אמריקנים‬
‫הייתה האפליה כלפי שחומי־עור.‬
‫אני מוכרחה לשאול את עצמי, ״אלינור, למה לא היית פמיניסטית אז?״‬
‫אבל אף אחת לא הייתה פמיניסטית אז, מלבד פולי מארי.‬
‫זכויות הנשים הן חלק מזכויות האדם;‬
‫נראה שהבשילו התנאים לחידוש המתקפה המשפטית נגד האפליה על בסיס מין.‬
‫ג׳יין קרואו והחוק מאת פולי מארי ומרי איסטווד‬
‫שש שנים לפני עתירתה הראשונה של רות ביידר גינזבורג לביהמ״ש העליון‬
‫בנושא שוויון מגדרי‬
‫באמצע שנות ה־60, פולי הייתה חברה בהנהלת האיגוד לזכויות האזרח.‬
‫האיגוד לזכויות האזרח עתרה היום במטרה‬
‫לאלץ פרוור של סיינט לואיס‬
‫לאשר את הקמתו של פרויקט דיור מעורב למעוטי יכולת.‬
‫הפרדה גזעית אינה מוסרית‬
‫האיגוד לזכויות האזרח כבר פעל רבות בנושא זכויות האזרח...‬
‫אנו מוחים נגד הפרדה בבתי״ס‬
‫אבל בעניין הזכויות לנשים, הם דמו לכל יתר המוסדות‬
‫שהיו קיימים בחברה שלנו אז.‬
‫לא היה ייצוג ראוי לנשים בהנהלה.‬
‫פולי דחפה אותן קדימה.‬
‫היא כתבה מכתב ובו טענה‬
‫שרות ביידר גינזבורג צריכה להיות חברה בהנהלה.‬
‫רות ב׳ גינזבורג‬
‫פולי הייתה אישה לוחמנית.‬
‫לפולי היו רעיונות מוצקים,‬
‫רעיונות שאחרים חלקו עליהם לעתים.‬
‫פולי דחקה באיגוד לזכויות האזרח לעסוק‬
‫בסוגיות מגדר.‬
‫תמיד דווקא האנשים שחווים‬
‫צורות רבות במיוחד של אפליה...‬
‫צ׳ייס סטרנג׳יו‬
‫הם בעלי התובנות שעוזרות ליצור פתרונות. פולי היי.תה האדם הזה.‬
‫באחת העתירות של האיגוד לזכויות האזרח בדרום,‬
‫שחורים לא נכללו בחבר המושבעים.‬
‫הטיעון של מארי היה,‬
‫״ובכן, במקביל לטענתנו שלא צריך להדיר גברים שחורים,‬
‫״לא צריך להדיר גם נשים״.‬
‫זוהי הפרה של זכויותיהן לפי עיקרון ההגנה הזהה.‬
‫זו הפרה של התיקון ה־14 לחוקה.‬
‫בית המשפט המחוזי באלבמה פסק לטובת האיגוד לזכויות האזרח.‬
‫״הסעיף אשר אוסר על נשים לשמש כמושבעות‬
‫״הנו הפרה של התיקון ה־14.״‬
‫הפסיקה יישרה איתנו קו לחלוטין, ואפילו השתמשה באותם הניסוחים.‬
‫אחרי הפסדים כה רבים וכישלונות כה רבים במשך חיי,‬
‫זה היה הניצחון הכי מתוק שלי.‬
‫הדברים שעשתה קיבלו חשיבות רבה.‬
‫כה רבה, שכשרות ביידר גינזבורג‬
‫נקראה לסייע לעתירה מאוחרת יותר לבית המשפט העליון,‬
‫״ריד נגד ריד״,‬
‫היא נעזרה בעבודתה של פולי, ונתנה לה קרדיט.‬
‫השופטת גינזבורג הסתמכה על הפרשנות שפולי פיתחה.‬
‫לא המצאנו משהו חדש.‬
‫אמרנו את אותם הדברים שפולי אמרה שנים קודם לכן,‬
‫בתקופה שבה החברה עוד לא הייתה מוכנה להקשיב.‬
‫אני מרבה לומר שהארכתי ימים עד שהמטרות האבודות שלי נמצאו.‬
‫תיקון בחוקה לשוויון זכויות עכשיו‬
‫רוצות שוויון‬
‫צעדי כמלכה, כמו האישה הראשונה‬
‫שחרור האישה‬
‫שפטו נשים כאנשים, לא כרעיות‬
‫הכוכבים מאירים את דרכך, הארץ היא מורשתך‬
‫יבוטלו כל חוקי ההפלות עכשיו‬
‫ארגון הנשים הלאומי‬
‫אל תוותרי לאף אדם על האש שבנשמתך.‬
‫פולי מארי‬
‫לדעתי, זוהי תקופה של שינוי רדיקלי.‬
‫לא היו לי מחויבויות נוספות:‬
‫בעל, משק בית, ילדים.‬
‫הפרטיות הייתה חשובה לי מאוד.‬
‫צריך להבין שפולי הייתה אדם דיסקרטי מאוד,‬
‫אדם קנאי לפרטיותו.‬
‫ידעת אז משהו על החיים הפרטיים של פולי?‬
‫לא היה לי שום מושג.‬
‫פולי וריני היו קרובות מאוד.‬
‫הן מעולם לא חיו יחד,‬
‫אך ריני בארלו הייתה אהבת חייה של פולי מארי.‬
‫אולי פעם בחיים, נוגעת בהווייתו של אדם‬
‫רוח כה יצירתית, נדירה ואוהבת,‬
‫עד כי המפגש משנה את חייו מן הקצה אל הקצה. פולי מארי‬
‫פולי היקרה,‬
‫אני בחדר השינה, מאזינה לרביעית של ברהמס.‬
‫בקרוב אתחיל את התשבץ של ה״טיימס״.‬
‫הלוואי שיכולת להיות כאן איתי.‬
‫שמיכה יקרה,‬
‫כן, אני רוצה מאוד לבלות עוד זמן ביחד.‬
‫צ׳רלי בראון היקרה,‬
‫יש עוד הרבה מה לומר, אבל אשמור זאת למפגשנו הבא.‬
‫ליינוס היקרה,‬
‫כולי ציפייה לקראת ליל שישי.‬
‫הן נהגו להיפגש בבתי מלון,‬
‫ואז לחשוש שמא בזבזו יותר מדי כסף.‬
‫אבל היה להן קשר קרוב, כמו של זוג נשוי, מבחינת התמיכה ההדדית שלהן.‬
‫שמחתי לשמוע שאמך זכתה לנשום קצת אוויר צח.‬
‫אהבה ונשיקות, פולי‬
‫גלי אומץ.‬
‫יש לך מה שדרוש, ויותר מזה! באהבה רבה, 007‬
‫באהבה רבה, 007‬
‫ריני, במשך שנים, הייתה הסלע של מארי,‬
‫ואפשרה לה להשיג‬
‫יותר ממה שהצליחה להשיג עד אז.‬
‫כאן הרדיו הציבורי של בוסטון.‬
‫האורחת שלנו הערב היא ד״ר פולי מארי,‬
‫עורכת דין וממובילות התנועה לזכויות האזרח,‬
‫וכעת גם משוררת.‬
‫טוב, אני רוצה לחלוק על מה שאמרת.‬
‫אני משוררת שנהייתה עורכת דין, ולא להפך.‬
‫אני חושב שזה עיתוי מוצלח שתקריאי את ״עדות אפלה״.‬
‫״הייתי שפחה שחורה שהלכה אחר כוכב הצפון.‬
‫״הייתי מהגרת שהצטופפה בבטן אונייה.‬
‫״תמיד החלום היה זהה.‬
‫״תמיד החלום היה חופש.״‬
‫מרטין לות׳ר קינג נרצח מיריות מתנקש במלון בממפיס‬
‫מרטין לות׳ר קינג ייצג‬
‫אפשרות של פיוס בין בני אדם.‬
‫ד״ר קינג שימש כחוצץ בשנים האחרונות‬
‫בין הקהילה השחורה לבין הקהילה הלבנה.‬
‫לפי תחושתי, כתנאי להישרדותה של ארצנו,‬
‫עלינו לחיות יחד בהרמוניה.‬
‫עלינו להמשיך ולעמוד על דרישותינו.‬
‫סטודנטים שחורים התחילו להשתלט על קמפוסים ברחבי ארה״ב‬
‫ולדרוש קורסים בנושאי שחורים.‬
‫אז אוניברסיטת ברנדייס הזמינה את פולי לשמש כמרצה,‬
‫כמחווה סמלית. ״אתם רואים? אנחנו מכילים״.‬
‫ברנדייס 1968‬
‫צעדתי בקמפוס,‬
‫וראיתי אישה חומה קטנה...‬
‫ארנסט ר׳ מאיירס למד בברנדייס‬
‫ושאלתי מישהו מי היא.‬
‫״זאת המרצה מארי.״‬
‫וידעתי שאני רוצה ללמוד אצלה.‬
‫הגענו לברנדייס במסגרת תוכנית מתמחים,‬
‫וגם היינו עניים מאוד.‬
‫באנו מבתים שלא היו בהם ספרים.‬
‫פיתחתי קורס בנושא משפטים לסטודנטים לתואר ראשון.‬
‫התיקונים ה־14 וה־15 לחוקה נטו לספק מענה לטענותיהם של הניגרוס (שחורים).‬
‫להתפתחות היסטורית זו היו תוצאות בלתי צפויות.‬
‫היא הייתה דינמית. אתה יודע?‬
‫המילה ״ניגרו״ הופיעה שוב ושוב.‬
‫לדעתי, ניגרוס...‬
‫ויכולת לשמוע את התגובות בקרב הסטודנטים השחורים הבודדים.‬
‫היא דיברה על שינוי חברתי,‬
‫המשפט, ההיסטוריה...‬
‫״בהחלט נדון בנושאי ניגרוס.״‬
‫כשפולי הגיעה לברנדייס, הייתה לה חדות מחשבה אינטלקטואלית,‬
‫אבל היו לה קבעונות בדברים מסוימים.‬
‫שופטת בדימוס‬
‫היא חשבה שיש לכנות אותנו תמיד בשם ״ניגרו״.‬
‫״ניגרו״ עם אות רישית.‬
‫בדרום, המילה נכתבה תמיד באות קטנה מעליבה.‬
‫נמשכתי מיידית לגרסה הכתובה באות רישית,‬
‫ששיוותה מידה של כבוד למילה המזהה אותי.‬
‫גם כעת זו המילה המועדפת עליי לתיאור בני אדם שעורם שחום,‬
‫ולא נוח לי עם המילה ״שחור״ באות קטנה.‬
‫שחור זה יפה!‬
‫ישוחרר יואי!‬
‫שחררו את הלוחם שלנו!‬
‫ישוחרר יואי!‬
‫שחור זה יפה!‬
‫ישוחרר יואי!‬
‫תארו לעצמכם, בתקופת התנועה לזכויות האזרח,‬
‫תנועת הכוח השחור,‬
‫הנה גברת קטנה אחת, שמלמדת בברנדייס,‬
‫ומדברת על ״ניגרוס״.‬
‫לחמתי למען ביטול ההפרדה במעונות ובמסעדות בשנות ה־40.‬
‫בני הדור החדש, של שנות ה־60...‬
‫הם בכלל רוצים מעונות מופרדים!‬
‫כמעט כאילו הם בולעים את הדור שבא לפניהם.‬
‫קשה לקבל את זה.‬
‫בינואר שעבר, סטודנטים שחורים באוניברסיטת ברנדייס השתלטו על בניין‬
‫ודרשו תוכנית ללימודי שחורים.‬
‫הסטודנטים השחורים השתלטו על אחד הבניינים,‬
‫והמשרד שלי היה באותו בניין.‬
‫ברנדייס צריכה מרצים שחורים‬
‫בעיני פולי, הסטודנטים היו מנותקים‬
‫מהמציאות ומההיסטוריה.‬
‫הם, כמובן, חשבו שהיא מנותקת.‬
‫הם הרחיקו את עצמם ממנה.‬
‫פולי אמרה פעם משהו על זה?‬
‫אני חושב שהיא נפגעה.‬
‫ראו עליה.‬
‫פולי פשוט לא הבינה.‬
‫למרות רוח הנעורים והמרדנות שלה,‬
‫היא התקשתה להבין את הצעירים ש...‬
‫אם היא כעסה 30 שנה לפני כן, והם עדיין מתמודדים עם אותם האתגרים‬
‫ברור שהם כועסים עוד יותר אחרי 30 שנה.‬
‫תוקם אוניב׳ מלקולם אקס‬
‫הסטודנטים השחורים, שרצו להיות כמו פנתרים שחורים,‬
‫חשבו שהיא מתרפסת‬
‫רק משום שההשתלטות לא מצאה חן בעיניה,‬
‫ולא אהבה את המילה ״שחור״.‬
‫אבל אם זה כל מה שהם ידעו, הם פספסו את הפואנטה.‬
‫בשביל כל בחור שחור בקמפוס,‬
‫וכל אישה בקמפוס,‬
‫היא הייתה היסטוריה מהלכת.‬
‫אפילו הלכנו אליה הביתה, והיא פתחה את הדלת...‬
‫וכל הקירות בבית שלה היו מכוסים בספרים,‬
‫מלמעלה עד למטה, רק ספרים.‬
‫בשבילי זה היה גן עדן.‬
‫נדמה לי שהשאלה הראשונה שלי הייתה, ״קראת את כל אלה?״‬
‫היא אמרה ״כן. את אלה שעוד לא קראתי אני לא שמה על המדף״.‬
‫למדנו לסמוך עליה, כי באנו מרקע חינוכי‬
‫שבו אנשים השפילו אותך מפני שלא ידעת משהו.‬
‫היא תמיד כיבדה אותך בתור אדם.‬
‫אני זוכר שהרגשתי קצת מיוחד.‬
‫סיגריית ה״כאמל״ הייתה תלויה על קצה השפה שלה.‬
‫זוכר את זה? -כן.‬
‫היא הייתה לוקחת את הסיגריה ו...‬
‫זה היה כמעט כאילו, ״אתה צריך ללמוד משהו, ניגרו״.‬
‫מארי הייתה בת 60, והיא חששה מאוד‬
‫שלא יהיה לה די כסף לעת זקנה,‬
‫אז היא דרשה לקבל קביעות.‬
‫מכתב לוועדת הקביעות:‬
‫ברצוני לקבל את כל הזכויות, הפריבילגיות והסטטוס, אשר משתמעים מקביעות.‬
‫מכתב מוועדת הקביעות:‬
‫הובעה הסתייגות מהעובדה שכתביה של מיס מארי שיצאו לאור לוקים בחוסר כישרון,‬
‫ברק, ועוצמה קונספטואלית.‬
‫״חסרי ברק. לא עומדים בתקן.״‬
‫בקשתה של פולי נשללה.‬
‫זה היה מגוחך לחלוטין.‬
‫וכך החל הקרב.‬
‫מאת פולי מארי:‬
‫דומני שהוועדה אינה מודעת לעובדה‬
‫שישנם סטנדרטים אחרים אשר עשויים להכיל עוצמה קונספטואלית,‬
‫שלא במסגרת ״מגדל השן״.‬
‫פולי אמרה, ״התרומה שלי הייתה בתחום החוק.‬
‫״רבים מהרעיונות אשר נראים לכם מובנים מאליהם‬
‫״היו רדיקליים כשהצעתי אותם לראשונה״.‬
‫פולי עיצב.ה חלק גדול מ...‬
‫התשתית המשפטית לקריאת תיגר על מערכות של אפליה.‬
‫אין לנו דרך להבין פעולות משפטיות להשגת צדק‬
‫מבלי להבין את התפקיד של פולי בהם.‬
‫איני רוצה דבר מעבר ל...‬
‫שוויון.‬
‫ובסופו של דבר, נשיא האוניברסיטה העניק לפולי קביעות.‬
‫אנסה לסיים את הספר בפרק אחד נוסף.‬
‫וזה הפרק הקשה ביותר שלי,‬
‫מפני שהוא עוסק באחת מחברותיי הטובות ביותר.‬
‫ריני ניהלה את משק הבית.‬
‫ריני קטלגה את כל הספרים.‬
‫היא טיפלה בכלב.‬
‫היא ניהלה את היומנים של פולי מארי.‬
‫כשהיא לא הצליחה למצוא משהו,‬
‫״ריני, את יודעת איפה זה?״‬
‫רוב האנשים לא ידעו שפולי היא לסבית,‬
‫וכולנו הצנענו את זה.‬
‫איך ידעת? פולי דיברה איתכם על זה?‬
‫לא. אני לא יודע איך לתאר את זה.‬
‫אבל אם נמצאת ליד מישהי‬
‫מספיק זמן...‬
‫אתה מבין.‬
‫כלומר... אתה פשוט יודע.‬
‫פולי דיברה על ריני?‬
‫היא דיברה על... ריני הייתה חברה שלה.‬
‫- ככה היא דיברה איתנו עליה. - תמיד ״חברה״.‬
‫ריני חלתה.‬
‫סרטן השד שלה חזר.‬
‫היא עברה טיפולים שלא עלו יפה,‬
‫ונפטרה ב־1973.‬
‫רוב האנשים שעוברים מוות וגסיסה מסרטן...‬
‫אני קוראת לנו פצועים מהלכים.‬
‫לאלה שאהבו את איירין בארלו:‬
‫סלחו לי אם נהגתי בגסות‬
‫בעקבות הבשורה העצובה על פטירתה.‬
‫אתם איבדתם חברה.‬
‫אני איבדתי את השותפה השקטה שלי.‬
‫זעמתי מתוך יגון,‬
‫התווכחתי עם אלוהים.‬
‫מותה של ריני שינה את חיי.‬
‫חשתי דחיפות להשלים את משימתי עלי אדמות‬
‫בימים שעוד נותרו לי.‬
‫נראה לי, כשהבטתי לאחור על חיי,‬
‫שכל הבעיות האלה של זכויות האזרח,‬
‫שבהן לקחתי חלק, היו בעיות מוסריות ורוחניות.‬
‫והבנתי שהמקצוע לו הקדשתי את חיי, עריכת דין,‬
‫אינו יכול לתת לנו את התשובות.‬
‫ושאלתי את עצמי, ״מה רצונך לעשות בזמן שנותר לך?״‬
‫הופניתי לכיוון הכמורה,‬
‫או השירות לכנסייה.‬
‫פתאום היא אומרת לי שהיא תהיה כומרה אפיסקופלית.‬
‫הייתי המומה.‬
‫פולי הייתה דתית מאוד.‬
‫אני מוכרחה לומר שלא הבנתי את הצד הזה בה, אך כזו היא הייתה.‬
‫אף אחד לא הבין מה היא עשתה.‬
‫״את תעזבי את העבודה ותיסעי לאן לארבע שנים?‬
‫״ללימודי כמורה? השתגעת?״‬
‫היום, בכנסיית הצלב הישנה,‬
‫על אותו מזבח בו סבתה הוטבלה כשפחה,‬
‫טקס ״סעודת האדון״ ייערך בפעם הראשונה‬
‫בידי הכומרה ד״ר פולי מארי.‬
‫כשפולי סיימה את לימודי התאולוגיה,‬
‫על בסיס מאמציה של פולי, ומאמציהן של נשים רבות אחרות,‬
‫הכנסייה האפיסקופלית החליטה לאפשר לנשים לקבל הסמכה לכמורה.‬
‫פולי מארי הייתה האישה השחורה הראשונה שהוסמכה‬
‫בכנסייה האפיסקופלית.‬
‫הבשורה הקדושה של משיחנו, ישוע הנוצרי, על פי לוקאס.‬
‫יחי ישוע.‬
‫שלום האל יהיה עליכם.‬
‫וגם עלייך.‬
‫- הצלחת. - פולי, תודה.‬
‫מה שניסיתי להעביר,‬
‫כשנתתי את לחם הקודש,‬
‫היה אהבה כלפי כל אדם.‬
‫בעיניי, מתחולל פיוס בין בני אדם ששולחים ידיים,‬
‫מנסים להגיע זה לזה.‬
‫זו לא הייתי אני, כאינדיבידואל.‬
‫זה היה אותו רגע היסטורי‬
‫שבו סימלתי את העבר,‬
‫את הסבל, את הסכסוך,‬
‫והושטתי יד, באופן סמלי,‬
‫וכל אלה שמאחוריי, אשר הגיבו.‬
‫היא לא הייתה מהמקשיבים, בצעירותי.‬
‫היא הייתה מהמדברים.‬
‫ואחרי לימודי הכמורה, היא התחילה להקשיב.‬
‫כשם שהיא לחמה בעוז,‬
‫ונאבקה, ושינתה את העולם,‬
‫כזה היה גם עומק החמלה שלה‬
‫כשהיא לימדה אנשים בכנסייה.‬
‫טענתי היא ש...‬
‫הכלי של המורים, עורכי הדין,‬
‫והכמרים, הוא זהה:‬
‫מילים. תקשורת. כתיבה.‬
‫היא כתבה סיפורים קצרים.‬
‫היא כתבה את ״נעליים גאות״, היסטוריה משפחתית.‬
‫היא וג׳יימס בולדווין היו הכותבים האפריקניים־אמריקניים הראשונים‬
‫שצורפו ל״מושבת מקדאוול״ היוקרתית.‬
‫בשנות ה־80 המוקדמות,‬
‫היא כמעט סיימה את מה שכינתה, ״אותה אוטוביוגרפיה מאיימת״.‬
‫חוץ מזה, היו סימנים לכך שהיא חלתה בסרטן הלבלב.‬
‫מה מפחיד אותך יותר מכול? סתם כשאלה כללית.‬
‫מה מפחיד אותי יותר מכול?‬
‫כנראה שאמות לפני שאסיים את מה שאני...‬
‫מה שאני רוצה לסיים.‬
‫היה חשוב לה לספר את סיפורה כפי שהיא רוצה שהוא יסופר.‬
‫ידעתי שהיא עבדה על ספר נוסף, ממואר,‬
‫וידעתי שהיא במרוץ נגד השעון.‬
‫זה היה, ״קדימה, לסיים את הספר.״‬
‫מה שניסיתי לעשות היה להעביר תמונה של חיי הניגרוס‬
‫שתשקף את העובדה שחיינו, בדומה לאמריקנים רבים אחרים,‬
‫ושלמרות כל הקשיים והמהמורות,‬
‫יש גם הבזקים של שמחה ושל הומור.‬
‫אני קרובה מאוד לסוף הטיוטה.‬
‫עמוד 504.‬
‫אם היו רגעים של ייאוש עמוק,‬
‫הייתה גם הידיעה המחזקת שבחיפוש אחר הכבוד האנושי,‬
‫האדם לוקח חלק בתנועה מתמשכת בזמן ובהיסטוריה,‬
‫ומחובר לכוח מוסרי אוניברסלי נעלה.‬
‫פולי מארי נפטר.ה ב־1985 בגיל 74.‬
‫האוטוביוגרפיה של פולי מארי, ״שיר בגרון ניחר״,‬
‫יצאה לאור זמן קצר לאחר מכן.‬
‫פולי הותירה אחריה מורשת.‬
‫אז למה שנשאיר אותה על השולחן?‬
‫אנחנו חיים בארכיטקטורה של העולם שפולי מארי בנתה.‬
‫ב־2016, בית הילדות של פולי‬
‫הוכר כאתר מורשת היסטורי.‬
‫יש היום אקדמאים שטוענים שאי אפשר ללמד היסטוריה אמריקנית‬
‫מבלי ללמד על פולי מארי.‬
‫ב־2020, על סמך פועלה של פולי,‬
‫האיגוד לזכויות האזרח זכה בעתירה‬
‫בה ביהמ״ש העליון אסר על אפליה נגד לסביות, הומואים וטרנסג׳נדרים.‬
‫כשהצגנו את הטיעונים שלנו לבית המשפט העליון,‬
‫כדי להבטיח הגנות לקהילת הלהטב״ק‬
‫תחת חוקים פדרליים האוסרים על אפליה על בסיס מין,‬
‫היה בלתי אפשרי לדמיין את העבודה הזאת ללא פולי.‬
‫אולי פולי לא הבינ.ה‬
‫איזה מגדלור של תקווה הו.יא י.תהיה‬
‫להמון אנשים א־בינאריים וטרנסג׳נדרים.‬
‫כעבור כמה דורות, זה מה שהם נהיו.‬
‫ב־2017,‬
‫אוניברסיטת ייל חנכה בניין מכללה על שם פולי.‬
‫מכללת פולי מארי‬
‫זה מבנה המכללה הראשון בייל אשר קרוי על שם אדם שחום־עור.‬
‫והראשון אשר קרוי על שם חבר.ה בקהילת הלהטב״ק+.‬
‫היום אנחנו במכללת פולי מארי.‬
‫בימים ההם, פולי מארי לא חלמ.ה שזה יקרה.‬
‫אילו פולי יכל.ה לחיות חיים מלאים,‬
‫לדעתי, זה רק היה משפר את התרומות של פולי‬
‫לתחומי המשפט, הדת, הכתיבה או השירה.‬
‫איזה מין קסם היה מתחולל?‬
‫אם חוקרים את העבר, צריך להשתחרר מהרעיון‬
‫שהאנשים שנהיים מכובדים ונערצים‬
‫הם גם האנשים שמגיע להם להיות מכובדים ונערצים.‬
‫פרופ׳ טינה לו‬
‫הזמן של פולי עוד לא הגיע אז,‬
‫ואולי לא הגיע לגמרי עדיין.‬
‫עלינו ליצור עולם שבו הוא יגיע.‬
‫״תנו לי שיר של תקווה, ועולם בו אוכל לשיר אותו.‬
‫״תנו לי שיר של רוחב־לב, וארץ בה אוכל לחיות אותו.‬
‫״תנו לי שיר של תקווה ואהבה, ולב של נערה שחומה שתשמע אותו.‬
‫״פולי מארי.״‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬