- סרט תיעודי מקורי של NETFLIX -
רוב ההתנהגויות שגורמות נזק נובעות מפחד…
מרצון להגן על המעמד החברתי כפי שהוא נתפס בעיניי המתגונן…
הגנה על שטח המחיה, או על שלמות הגוף.
אבל הקידמה בוא תבוא.
כאן מרכז הבקרה של אפולו. היכונו לנחיתה.
אני חוזר. היכונו לנחיתה.
בעת ההיא לא חסרו דעות קדומות.
אסטרונאוטיות. איזה רעיון מגוחך.
קיבלתי. שומעת היטב, ג'ים. יצאנו לדרך.
ג'ים, שומעים אותי? עבור.
שומע אותך היטב. את נשמעת נפלא.
אני חושבת שכולם יודעים למה זה לא קרה.
טוב. 90 מטר.
חמש עשרה שניות לנחיתה.
קבלי פיקוד, שרה.
הם היו חוג הטובים לטיס.
ולא היה דבר כזה, חוג הטובות לטיס.
אז ככה. נותרו 10 אחוז במכל הדלק.
כנראה שעשינו את זה טוב מדי וזה לא מצא חן בעיניהם.
הנה בא הצל.
זה המקום המושלם. אני רואה שני סלעי ענק. בכלל לא רע.
ועדיין לא סיפרתי שאני רוצה להיות אסטרונאוטית.
החלטתי ללכת על זה.
את מיושרת. תורידי אותה.
טוב. שישה אחוז. מהיר מאוד.
מגע. עצרי!
מישהו יצטרך לפתוח במערכה על שינוי הדעה.
מישהו צריך להוביל.
זהו צעד קטן לבת האדם…
וקפיצה אדירה לאנושות.
- טאוור גריל -
הפתעה!
מה נשמע? -נפלא.
טוב לראות אותך.
שלום, מותק. מה שלומך? -בסדר.
טוב לראות אותך, חומד. -תודה. נעים לראות אותך.
מה את מטיסה בדרך כלל? -לרוב, ססנה 172.
אם כי בפעם האחרונה הטסתי צ'רוקי.
זה לא ממש משנה. אני רגילה לפייפרים מהתקופה בטייסת.
היית בטייסת. אני זוכרת. -כן. בטייסת הקומנצ'י.
לי היה מזל! נתנו לי להטיס סטירמן פעם בחודש.
יפה. -נהדר.
כזה מטוס היה לי כשהייתי בת עשרים, בקליפורניה.
הייתי ילדה סקרנית מאוד.
- וולי פאנק טייסת -
זה היה נפלא. החירות! ריח אדי המפלט.
הרוח שנשבה לי בשיער.
זה היה חלק ממני. גם לי היו כנפיים.
גדלתי במינסוטה.
כל יום ראיתי מטוס טס מעליי
וחשבתי, "גם אני יכולה."
הורי לא התלהבו מהרעיון הזה.
אנשים חשבו שטיסה זה בכלל לא עניין לנשים.
אבל ידעתי מה אני רוצה והלכתי על זה.
- ריאה וולטמן טייסת -
טיסת הסולו הראשונה היא…
מכל הניסיון שצברת בטיסה את מרגישה שזה ההישג האדיר מכולם.
- שרה רטלי, טייסת -
זה הריגוש שבהמראה ובתחושת החירות למעלה.
מלמעלה רואים דברים בגודל הנכון.
תמיד באתי בגישה חיובית,
מוכנה ללמוד דבר חדש ולצאת להרפתקה חדשה.
הגיע לפלינט מופע פעלולי טיס
שעשה פרסומת לטיסות.
בי אמרה שמרגע שנכנסה למטוס והמריאה, והסתכלה למטה…
- בוב סטדמן בעלה של "בי" סטדמן, טייסת -
היא אמרה: "החלטתי. זה היעוד שלי."
זו תמונת החתונה הרשמית של ג'ייני.
אמי היתה ילדה ממשפחה עשירה מאוד
שניצלה זאת כדי להגשים חלומות שאצרה בתוכה.
- ג'ימי הארט הבן של ג'יין, טייס -
בגיל שבע עשרה. אתה צודק.
חוויתי טיסה ראשונה בגיל צעיר מאוד.
- אן הארט, בתה של ג'ני הארט, טייסת -
אמא היתה הטייסת.
ועלינו מעלה-מעלה, לשמיים.
אמא שמחה מאוד להראות לבת הקטנה שלה
מה שבנות יכולות לעשות.
עלינו למעלה למעלה
והתקרבנו עוד ועוד לעננים.
התחלתי להיבהל,
כי העננים נראו לי מוצקים
וחשבתי שנתנגש בהם. אמא תהרוג אותנו.
?כשהתקרבנו עוד, אמרתי:?
"למה אנחנו מתקרבות כל כך לעננים? נתנגש בהם."
והיא צחקה צחוק גדול ואמרה: "תיכף תראי."
והמשכנו להגביה, מבעד לעננים ומעליהם.
כה נפלא.
עד היום, כשאני ממריאה,
אני חושבת לעיתים קרובות: "למה אני, אלוהים?
למה זכיתי בזה?" לא נזקקתי להרבה דרבון.
- ג'ין נורה יסן טייסת -
הייתי מוכנה ומזומנה. כה אהבתי לטוס.
תמיד היתה מידה ידועה של דעות קדומות
על נשים שנכנסו לתחום גברי.
אבל היו גם סיפורים על נשים שפרצו דרך בתעופה.
כך שידעתי שזה אפשרי.
היא יוצאת לשבור את שיא המהירות לנשים: ג'קלין קוקרן.
הנערה שממריאה מדטרויט אוחזת כעת בתואר הגברת הראשונה של השמים.
הנשים מתקדמות במהירות.
השיא הנשי, ששייך לטייסת צרפתייה,
הוא 444 קילומטרים לשעה.
ג'קלין מהירה ממנה ב-27 קמ"ש.
היא נוחתת, ומעניין לדעת איך היא נראית
אחרי שטסה במהירות של יותר מ-470 קמ"ש.
מהירות כזאת יכולה לפרוע את השיער,
זה בטוח.
לא הכרתי את ג'קי קוקרן. אבל אני יכולה לספר סיפור עליה.
טסתי לסינסינטי,
קיבלת ממגדל הפיקוח הוראות נחיתה
ואז שמעתי קול של אישה.
היא הטיסה לודסטאר מתוצרת לוקהיד.
חשבתי, "בחיי, מי הטייסת שמטיסה את הלוקהיד הגדול הזה?"
קראו לה ממגדל הפיקוח ואמרו:
"לוקהיד, אתה נערך לנחיתה במסלול הלא נכון."
והיא השיבה:
"אני אנחת בכל מסלול מחורבן שבא לי."
ואני חשבתי, כמובן:
"לא ידעתי שאפשר לדבר ככה בקשר."
- ראיון רדיו עם ג'קלין קוקרן -
לא הצטרכנו סיבה כדי להזמין לתכנית את ג'קלין קוקרן.
האורחת שלנו היא הטייסת הכי מוכרת
בעולם היום.
נראה שיצאת לטיסת הסולו שלך משדה התעופה רוזוולט בשנת 1932.
נכון. ו… -נאלצת לנחות נחיתת אונס.
נכון. וזה קרה 48 שעות לאחר שראיתי מטוס בפעם הראשונה, על הקרקע.
כמה שעות הדרכה קיבלת לפני הסולו…
חמש שעות וחמש דקות.
אבל גם הצלחת מאוד בעסקי הקוסמטיקה.
הצלחתי מאוד.
וגם לא הזיק שהתחתנת עם מיליונר. תודי בזה.
הצלחתי מאוד גם לפני שהתחתנתי.
ג'קלין קוקרן היתה בחורה יוצאת מן הכלל.
היא גודלה בעוני, בדרום.
היא הקימה חברה משלה.
היא הכירה את פלויד אודלום,
שלפני המלחמה היה המנכ"ל המתוגמל ביותר בארצות הברית.
ג'קי היתה אינדיבידואליסטית, אפשר להגיד.
הראשונה שעשתה את זה, הראשונה שעשתה את ההוא.
ג'קי רצתה לפלס דרך.
נשים עם כנפיים.
בשדה התעופה אבנג'ר בסוויטווטר, טקסס,
ג'קלין קוקרן המפורסמת עורכת לחניכיה טייסי ההעברות
ביקורת של הרגע האחרון.
אחר כך יטוסו לטקס הסיום.
"שלום, בתי. עכשיו אני עובדת בשביל הצבא."
ג'קי קוקרן עמדה בראש הוואס"פ בזמן מלחמת העולם השנייה…
ארגון טייסות שירות חיל האוויר, שהטיסו את כל סוגי המטוסים.
מה שהיה תקדים.
הן הטיסו כל מטוס צבאי, אבל לא השתתפו בקרבות.
מה שהן עשו זה לספק יכולת העברה.
הן אספו את כלי הטיס מהמפעל
והטיסו אותם למי שחיכה להם.
הנשים הטיסו את המטוסים האלה
אחרי אותה הכשרה, או פחות מזה, שקיבלו הגברים,
עם אותו שיעור תאונות.
זו הוכחה ליכולתן להטיס מטוסים כאלה.
שאף אחד לא לא יגיד לוואספית שטיסה זו לא עבודה לאישה.
הן לא יאמינו לזה, או למי שיגיד
שבחורה לא יכולה להיות גם טייסת טובה וגם אישה, בו זמנית.
אחרי המלחמה הן לא רצו לוותר על זה.
הן סרבו לוותר על עצמאותן.
רבות נשארו בתעופה.
רבות לא רצו לחזור למטבח.
הן רצו שחירותן תוחזר להן.
- פאודר פאף דרבי -
- ריאה וולטמן -
נשות הוואס"פ היו מדריכות נהדרות.
- ג'ני הארט -
הן אירגנו מרוצי טיס שכונו "דרבי הפודריה".
- שרה רטלי -
בשנת 52' השתתפתי במרוץ הראשון.
כשאת בת 18 אין לך פחדים,
את לא חושבת שאת אמיצה.
את חושבת על הרפתקאות ועל הנאה.
כי בני 18 חושבים שלהם זה לא יקרה.
"דרבי הפודריה", זה מצלצל נפלא.
היה כיף גדול להגיד: "כן, השתתפתי בדרבי הפודריה."
כשאת על קו ההמראה והדגל צונח,
את מתחילה להניע, ממריאה.
נשארתי קרוב מאוד למסלול כדי לצבור מהירות.
הטייסות שאת פוגשת במרוצים הן נשים נפלאות,
מעוררות השראה.
אלה חברויות לכל החיים.
זה מרטיט, לנצח במרוץ האווירי השנתי ה-13 לנשים.
- בי סטדמן -
מרי ואני גאות בכך מאוד.
אנחנו שמחות להיות בפלורידה. איזו מדינה נהדרת יש לכם.
מרוצי הטיס היו חשובים מאוד.
הם הוכיחו את יכולתן, הוכיחו שהבנות האלה מבינות עניין.
אחוות המרוצים היתה חזקה מאוד. הקשר שנקשר היה אמיץ.
- 1957, המרוץ לחלל מתחיל -
ב-4 באוקטובר, 1957,
נפל דבר בעולם.
ספוטניק! בחיי.
לראות את הדבר הזה מסתובב סביב העולם.
החלל היה עניין מלהיב מאוד.
כולם התעניינו בדבר הזה.
אני זוכרת התלהבות יוצאת דופן אצל אמא
כשנודע לה שהספוטניק יחצה את השמים.
היא הכריחה את כולנו לצאת מהבית ולהסתכל בשמיים, ופשוט…
היא החזיקה ביד כוס אשכוליות והכול נשפך עליה.
עד כדי כך השתלהבה.
כל כך מהר זה התקדם משליחת ספוטניק…
לשליחת בעלי חיים.
אני חושב שכולם השתאו מההישגים האלה.
אני זוכר שהרוסים, בשלב זה,
הצליחו בכל יוזמה.
הם השיגו אותנו.
ארצות הברית נדרשה להדביק אותם.
- 1958, ארה"ב מפעילה תכנית לשליחת אדם לחלל -
אחד משבעת הצעירים האלה יהיה האמריקאי הראשון בחלל.
אלה הם האסטרונאוטים
של מרקורי, הפרויקט האמריקני.
- "האסטרונאוטים" -
כשתוכנית החלל התחילה לפעול, המון אנשי צבא רצו להיכנס.
מכיוון שכך, פיתחו קריטריונים שבחנו כשירות לתפקיד האסטרונאוט.
כל אחד מהם חייב להיות
בוגר קורס לטיסות מבחן של חיל הים או האוויר,
עם 1,500 שעות טיסה…
כשיר לטיסה בסילון,
רקע בהנדסה,
הגובה: 1.80 מ' או פחות.
32 מועמדים התייצבו במרפאת לאבלייס באלבוקרקי, ניו מקסיקו
לסדרת מבדקים גופניים ממצים.
המבדקים נחלקו לאלה שנערכים במסגרת מבדקים רפואיים רגילים
ולסדרה שהונהגה בראשונה בפרויקט מרקורי.
לקבוע מהם התקנים שאסטרונאוטים בתוכנית צריכים לעמוד בהם. הוא פיתח את המבדקים, הוא ניצח על המבדקים.
השאלה היא האם הושלמה עבודתו של דוקטור לאבלייס?
אנחנו מקווים להמשיך ולהשתתף בתכנית.
אני יכול להגיד שכל הרופאים והטכנאים שלנו
קצת עייפים, כרגע.
אבי היה דוקטור ויליאם רנדולף לאבלייס ה-2.
- ג'קי לאבלייס ג'ונסון בתו של ד"ר רנדי לאבלייס -
היה לו חיוך נהדר, אבל הוא גם ידע להיות רציני מאוד.
הוא היה כירורג, לפני הכול,
אבל תמיד היה פעיל בתחום התעופה,
ואז ברפואה בחלל.
הוא הוזמן לעמוד בראש מחלקת הרפואה בחלל בנאס"א.
זו היתה תקופה מהנה
כי שבעת האסטרונאוטים באו לאכול אצלנו כמעט כל ערב.
והורו לנו לנהל שיחה עם כולם.
וכך עשינו, ואכלנו איתם,
כל ערב עשינו הצבעה והחלטנו את מי אנחנו הכי מחבבים,
וסיפרנו לאבא בארוחת הבוקר למחרת.
סקוט קרפנטר זכה תמיד.
זו היתה תקופה מופלאה.
הם התלוצצו על חשבון אבא שלי והבדיקות שהוא הכריח אותם לעשות…
אבל היה שם כבוד.
אני חושב שהבדיקות במרפאה של דוקטור לאבלייס באלבוקרקי,
חלקן היו מהקשות ביותר, ללא ספק.
קשה להחליט מי מהן,
כי אם תחשבו כמה פתחים יש בגוף האדם
ולאיזה עומק אפשר להגיע בכל אחד מהם…
גילית להם.
תענו אתם איזו בדיקה הכי קשה.
הגברים האלה, שיצאו מאותה תבנית.
אותה תבנית, זה אומר שהם לא נבדלו זה מזה בדתם,
בארץ מוצאם ובכול.
הם היו כולם זהים לגמרי.
אבא שלי, זה בער בעצמותיו, שיש להקים קבוצה של אסטרונאוטיות.
אם אתה פורץ דרך אתה מתחיל לעבוד לפי החוש, אני משערת.
הוא היה בטוח שיש לנשים תפקיד בחלל,
שמבחינה גופנית ורגשית
הן חזקות מהאסטרונאוטים.
והוא רצה לבחון את יכולתן על ידי השוואת תוצאות המבדקים שלהן
לתוצאות המבדקים של האסטרונאוטים.
ברור כשמש
שאחת הנשים בחייו שגרמה לו לצאת לפעולה…
זה נבע מהקשר שהיה לו עם ג'קי קוקרן.
אני ג'קלין קוקרן, ומאוד הייתי רוצה להיות האישה הראשונה בחלל.
זה מתבקש, שמי שבילה זמן רב כל כך באוויר,
כמו שעשיתי אני ב-34 השנים האחרונות,
נכסף לעלות עוד יותר למעלה.
ג'קי קוקרן היתה הסנדקית שלי.
ו…
פלויד אודלום היה חבר במועצת המנהלים שלנו.
לדעתי הוא היה הנשיא.
הוא היה יושב הראש הראשון של מועצת המנהלים במרפאת לאבלייס.
והוא פנה אל פלויד אודלום וג'קי,
והם מימנו את המחקר.
- פברואר 1960, מחקר "האישה בחלל" מתחיל לגייס נבדקות -
זו היתה תכנית המחקר שלו.
דוקטור לאבלייס עשה את זה בכוחות עצמו, שלא במסגרת החוזה שלו עם נאס"א.
הוא הזמין 25 נשים למבדק גופני,
דומה מאוד לזה שעברו האסטרונאוטים.
היתה להם רשימה של מיטב הטייסות שהיו מוכרות להם.
אחת הראשונות שזומנה היא ג'רי קוב.
- ג'רלדין קוב, רישיון טיס מסחרי - היא היתה יופי של בחורה.
דוקטור לאבלייס והגנרל פליקינג'ר הזמינו אותי
להיות האישה הראשונה שתישלח למבדקי טיסה בחלל.
- ג'רי קוב, ראיון משנת 1963 -
זה היה בשנת 1959. שניהם בדיוק חזרו ממפגש מדעי במוסקבה.
שם הם שמעו שהרוסים יכשירו קוסמונאוטיות.
הם חשבו שצריך להיפגש ולהתחיל לעשות משהו.
הם שאלו אם ארצה להיות האישה הראשונה שתישלח למבדקי טיסה בחלל,
מה שרציתי מאוד. ואמרתי מהר "כן", ואז…
הכרתי את ג'רי משום שהטיסה מטוסי אירו קומנדר.
היא טסה הרבה.
היא טסה הרבה לדרום אמריקה. ידעתי מה היא עושה בחיים.
הכרתי את ג'רי קוב, היא היתה טייסת טובה.
אבל לדעתי אני טסה לא פחות טוב ממנה.
היא אולי חושבת אחרת, אבל אני חושבת שיכולתי.
למה לדעתך, בתכנית של המערב, יש צורך…
אם את מרגישה שיש צורך, בנשים בחלל?
זה כמו לשאול אם יש צורך בגברים בחלל.
כלומר, אם רוצים לשלוח אדם לחלל,
צריך לשלוח את מי שהכי מתאים.
בתחומים מסוימים לנשים יש הרבה להציע, בתחומים אחרים, יש לגברים.
צריך לנצל את שניהם.
ג'רי ואני, שנינו מאוקלהומה. הייתי אז בפורט סיל.
היא התקשרה ושאלה: "את רוצה להיות אסטרונאוטית?"
אמרתי, "ועוד איך".
הכרתי את וולי.
וולי לקחה אותי הצידה פעם אחת, בזמן תחרות,
ואמרה, "אני בתכנית סודית.
זאת תכנית לאסטרונאוטים, וזה סודי ביותר."
חשבתי, "נשמע לי כמו כיף גדול, נראה לי שאני רוצה להשתתף."
והנה המכתב שלי לדוקטור לאבלייס וכך כתוב:
"אני בכושר גופני טוב ואני טייסת,
ואני רוצה להשתתף במבדקים שלך."
וזה המכתב שהשיב לי. הוא צירף גלויה
שמפרטת את הכישורים הדרושים לאסטרונאוטיות.
השאלה הראשונה היא "כמה שעות טיסה יש לך?"
על זה ידעתי לענות.
אז רצו לדעת את סך שעות הטיסה במנועי סילון,
שעות טיסה בגובה של מעל 20,000 רגל,
שעות טיסה מעל 30,000 רגל, שעות טיסה מעל 40,000 רגל,
שהייה בתא לחץ אטמוספרי, ניסיון בדקומפרסיה לא מבוקרת,
ניסיון בחליפת לחץ.
יכולתי לענות על הראשונה.
היינו מושאות מבדק.
- איירין לברטון טייסת תובלה -
- ג'ין היקסון רישיון טיס מסחרי -
- ברניס סטדמן רישיון טיס מסחרי -
בי נכנסה לרשימה.
זה היה משהו שהתאים כל כך למה שהיא היתה.
זאת אומרת, היא היתה…
מטובי הטייסים בכל הארץ, חד וחלק, מבין הגברים והנשים.
- ריאה הארל רישיון טיס מסחרי -
הם אלה שפנו אליי.
אני מניחה שהם ידעו שאני טסה
ודיברו איתי על זה.
- מריון דיטריך רישיון טיס מסחרי -
- מירטל קייגל טייסת תובלה -
- ג'רי סלואן רישיון טיס מסחרי -
- שרה לי גורליק רישיון טיס מסחרי -
תיירתי באירופה, ורצו שמועות, ברקע,
על מה שקורה ועל זה שמבקשים שמות.
והדבר הבא שקרה הוא שקיבלתי טלפון.
- ג'ן דיטריך טייסת תובלה -
- ג'ין נורה סטומבו רישיון טיס מסחרי -
ניגשתי אל הבוס שלי ואמרתי, "הוזמנתי למבדק גופני לטיסה בחלל."
הבוס אמר: "לא נוכל לוותר עלייך."
אז התפטרתי מהעבודה כדי להגיע למבדקים.
- מארי וולאס פאנק רישיון טיס מסחרי -
הייתי הצעירה מכולן.
השנייה שנבדקה, אחרי ג'רי,
אולי השלישית, בפברואר של שנת 61'.
- לאבלייס קליניק -
המבדקים נערכו בשלושה שלבים.
שלב א' נערך בלאבלייס קליניק, באלבוקרקי.
הורי הסיעו אותי ונדרשו לאשר את השתתפותי.
עברנו אותם אחת-אחת או בזוגות.
אני הייתי עם ג'ייני הארט, שהיתה אישה נפלאה.
- ג'יין הארט טייסת מסוק, טייסת תובלה -
ג'ייני הארט… נבדקות לא היו אמורות להיות אמהות,
ולג'ייני הארט היו שמונה ילדים.
הם היו סקרניים מאוד לגביה, והזמינו אותה.
היא ואני עברנו את זה ביחד. היינו הצמד האחרון שניגש ביחד.
זה ארך חמישה ימים.
המבדקים היו משהו,
כי הם לא ידעו מה יעשה הגוף שלנו
בתנאי החלל החיצון,
או איך נגיב.
המבדקים היו מפרכים. נבדקנו לפרטי פרטים, וזה נמשך שעות.
זה היה קצת יותר מעמיק מרוב הבדיקות הגופניות.
הריצו אותך ממבדק למבדק.
חלקם גרמו אי נוחות גופנית.
מבדק סיבולת גופנית כולל…
חלקם היו אקזוטיים.
כל שן ושן צולמה. -חלקם היו משונים.
כל עצם בגוף שלי עברה צילום רנטגן.
עשו לנו אינספור צילומי רנטגן.
נתנו לי שתי כוסות. על אחת כתוב "שתן", על השנייה "יציאה".
אותי זה בידר. צחקתי על חלק מהדברים.
אמרתי, "אני לא יודעת מה זה 'יציאה'. בשבילי, 'יציאה' זה ללכת לסרט.
אני לא מבינה מה אתם רוצים."
"אה. יציאה זה ללכת לשירותים." אמרתי, "אתם לא באמת רוצים את זה."
אני אספר לך בסוד, אל תספרי לאף אחד,
עשו לנו חוקן כל בוקר.
אמרתי, "וואו".
היו שם דברים מוזרים ממש.
הם הזריקו מים קפואים, מינוס 12, לתוך האוזן שלי,
ואז הגוף פשוט לא…
מתפקד.
את מאבדת שליטה על הגוף שלך.
בטח שאני זוכרת. כן.
לא נהניתי, אבל עשיתי את זה.
מה שעשו לבחורות האלה הוא פשוט מכוער.
האמת, אף בדיקה לא זכורה לי במיוחד.
קצת אחרי שיצאתי, ג'קלין קוקרן נכנסה לרופא.
והוא עמד למסור לה את תוצאות הבדיקות, כך אמר.
נדמה לי שהוא אמר, "היא לא תשמח לשמוע את זה",
נודע לה שהיא לא תוכל להשתתף בתכנית.
זה הרס לה, נראה לי.
היא היתה מבוגרת מדי, בשלב זה,
כדי להילקח בכלל בחשבון לטיסת חלל.
מבחינתה, זה לא שיקול.
תרצי להיות אסטרונאוטית בפרויקט מרקורי, "אסטרונאוטית"?
אני רוצה בכך מאוד.
אני לא חושבת שגיל זה שיקול בכלל, אם את בריאה ונמרצת,
ואני לגמרי כזאת.
יודע מה עשיתי אתמול?
לא, מה עשית? -הספקתי 18 חורים בגולף,
ואז בישלתי ארוחת ערב.
ביום האחרון אמרו לי שעברתי.
זה היה משמעותי לי מאוד.
היה נעים מאוד לשמוע מכמה רופאים
שהצלחתי מאוד במבדקים.
זה ראוי לציון, אחרי תשעה הריונות.
היה לה גוף שסירב להיכנע. זה היה נהדר.
מבין כ-23 בנות שנבדקו, עברו רק 13.
כעבור זמן, כשבי ישבה לשיחה עם רנדי לאבלייס,
הוא התלהב כולו ממה שעשו הנשים עד כה.
- אפריל 1961, ברית המועצות מתכוננת לשלוח אדם להקיף את כדור הארץ -
כשיורי גגרין שוגר לחלל,
זה היה דבר יוצא מן הכלל.
זה היה אירוע חשוב מאוד. כולנו ידענו עליו.
כולנו היינו ערים לתחרות עם רוסיה,
ברית המועצות, באותו זמן.
כך שזה היה מרוץ בחלל
באותה מידה שזה נועד לעורר עניין במדע.
מה שאני זוכרת זו התהייה: "למה האמריקאים לא יכולים?"
זו היתה ההרגשה בעת ההיא.
שהרוסים מנפנפים בהישגיהם,
והיה ברור שהם מקדימים אותנו בתוכנית החלל.
הגברים של תכנית מרקורי היו מוכנים להתחרות בהם.
שלוש, שתיים, אחת… אפס.
המראה.
זהו זה. המראה, השעון התחיל לתקתק.
- מאי 1961, אלן שפרד הוא האמריקני הראשון שטס בחלל -
- טיסת החלל התת-מסלולית שלו נמשכה 15 דקות -
הם נקשרו למושבם, נשלחו למעלה, הורדו בחזרה.
"הידד! הייתי וחזרתי בשלום, אבל לא אני הטסתי."
- בינתיים מתכוננות הנשים לשלב ב' של המבדקים -
שלב ב' התקיים באוקלהומה סיטי, וגרתי אצל ג'רי בבית.
זה היה המבדק הפסיכולוגי.
שמעתי שהיה מבדק שבו היית שקועה במכל מים
זמן ארוך מאוד ואיבדת כל תחושה, בכל חמשת החושים.
זה היה ניסוי מעניין מאוד.
מכניסים אותך לבידוד במיכל של מים חמים.
המכל עמד באולם גדול.
כבר הכניסו לי אטמי אוזניים.
היה מספיק ספוג שתמך בתחתית הגב שלי,
ונדרשתי לצוף על המים כמה שיותר זמן.
נכנסתי למים, התמקמתי בנוח, פרשתי רגליים וידיים.
חשבתי, "משהו פה לא בסדר."
התזתי מים,
ולא הרגשתי את זה.
נתתי לעצמי סטירה, לא הרגשתי.
לא הרגשתי כלום.
נראה לה מעניין שבתא החסך החושי, כך הוא נקרא,
שהנשים שמחו לשהות בו עד אין קץ,
ואילו הגברים לא עמדו בזה. הם נכנסו ללחץ אטומי.
את לא מרגישה שום דבר.
זה מרגיע מאוד, לטעמי, שקט ושליו.
הייתי נתונה בלחצי עמידה בזמנים לפני שנכנסתי,
כך שקידמתי בברכה את הרגיעה,
ושברתי שיא של שהייה, תשע וחצי שעות.
אבל רוב בני האדם, האדם הממוצע, הבוגר,
אחרי שלוש שעות כאלה מתחיל להזות.
מה שהלך שם זה שטמפרטורת המים,
מידת הלחות בחדר…
תאמה במדויק לחום הגוף שלי
כדי לתת לי הרגשה שאני חסרת משקל, צפה על המים.
כך הם תיארו לעצמם את התחושה בנסיעה בחלל.
ושכבתי לי שם.
אני חושבת שנרדמתי
לרגע, משהו כזה.
חשבתי כמה נפלא יהיה
להיות שם ולחוש קלילות.
זה היה שחרור.
יכולת להביט למעלה, לראות את הכוכבים…
את הירח, את השמש.
ושאלת את עצמך "איך זה עובד, הכול?"
לא היו לי תשובות.
אבל חשבתי על זה.
לצוף בין הכוכבים. לשם אני מכוונת להגיע.
- ספטמבר 1961, נקבע מועד השלב השלישי במבדקי פרויקט "אישה בחלל" -
המבדקים האחרונים היו בפנסקולה, פלורידה, אצל הצי.
היינו אמורות לנסוע לשם ביחד, כל ה-13.
ואז נכיר זו את זו.
זה מכתב מג'קלין קוקרן.
מביא לידיעתך שאת מוזמנת להגיע לפנסקולה, פלורידה,
לעבור סדרת מבדקים
שיחלו ב-18 בספטמבר, 1961.
אני ממליץ לך בחום לבוא."
יהיו המון דברים נהדרים שיקרו.
להטיס מטוס סילון, איך שהיא חיכתה לזה.
הן קיבלו את כרטיסי הטיסה, את המועדים. הכול נקבע.
היינו אמורות להתייצב ביום שני, אני חושבת. אני זוכרת שבי סטדמן אמרה לי שהיא הביאה ציוד גולף.
ואז הגיעה השמועה לנאס"א.
לא ידעו שם על התוכנית של ד"ר לאבלייס.
"מצטערים להודיע שהסידורים בפנסקולה בוטלו.
מתברר שלא ניתן להוציא לפועל את החלק הזה בתוכנית.
נא להחזיר כספי הוצאות ששולמו מראש לקרן לאבלייס."
- מברק -
הנה עוד מברק.
"מיס קוב הודיעה זה עתה מוושינגטון שלא עלה בידה
להפוך את ההחלטה לדחות את המבדקים בפלורידה.
צר לי מאוד על ההודעה בהתראה קצרה אבל לא היה מנוס מכך."
כשהיו בידו התוצאות, שלדעתו עלו על אלה של הגברים,
וכך הוא אמר לנו, וכולנו חשבנו שזה מגניב,
הוא לקח את התוצאות לוושינגטון.
הם אמרו,
"אין לנו צורך באסטרונאוטיות. עזוב."
מה שבטוח, בנאס"א לא התלהבו.
לאמתו של דבר, אני בטוח שהם נורא הופתעו
מהעובדה שהנשים הצליחו כפי שהצליחו.
הם לא היו מעוניינים בתכנית, חד וחלק.
הוא אמר שסטירה כזו לא חטף כל חייו.
כלומר, זה בטח היה… קשה מנשוא.
זה שבר לי את הלב.
כי רציתי להמשיך ולהתמיד בזה.
אבל המשכנו לקבל מג'רי קוב מכתבים:
"אל תזנחו את התקוות. תתמידו בתעופה.
אולי נצליח להחיות את התוכנית ולהמשיך."
כעבור זמן לא רב,
הייתי בשדה תעופה שהתקיימו בו אימוני טיסה רבים במסוק.
והחלטתי שאני רוצה ללמוד לעשות גם את זה.
כל הגברים קינאו באישה שמטיסה מסוק.
החנו אותו קרוב מאוד להאנגר.
פחדתי שאמריא ואתקל בו.
אבל הזזתי הצידה את הפחד. זה לא עניין אותי.
נערכתי להמשך המאבק.
ובכן, התאכזבתי.
אבל בערך באותו זמן החלטתי שאני רוצה לחדול מהדרכת טיסה
ולעבור לטיס מסוג אחר.
והלכתי לעבוד בביץ' איירקראפט.
התכוננו שם להציג דגם חדש של מטוס, המוסקטיר.
רק שתי נשים בארצות הברית היו טייסות של יצרני מטוסים.
האחת היתה ג'רי קוב, שהייתה הטייסת של אייר קומנדר.
השנייה היתה ג'ויס קייס, הטייסת של ביץ' איירקרפט.
הם התכוננו להציג את המוסקטיר.
התכוונו להטיס שלושה מטוסים ב-48 המדינות הגובלות זו בזו בארה"ב במשך 90 יום,
ולהציג את המטוס.
מובן שאם שתיים מבין שלושת הטייסים הן נשים,
נקבל המון פרסום חינמי.
אני יכולה להגיד לך שתמיד טסנו בשמלה ובעקבים גבוהים.
העבודה היתה קשה. טסנו וטסנו.
התרגלנו לטוס במבנה,
לא ידענו כלום על טיסה במבנה כשהתחלנו.
אבל אחרי כמה ימים נהיינו די טובות בזה.
כך שהיינו טייסות ניסוי. אין בכלל שאלה.
התקבלתי לעבודה, מיד אחרי המבדקים.
קניתי מטוס סטירמן
אני אוהבת לטוס.
אני אוהבת לעשות אקרובטיקה.
זה נפלא! כי את חופשייה. את לא כבולה לכוח המשיכה של כדור הארץ.
את יכולה לעשות מה שאת רוצה.
ככה אני מרגישה וככה אני חושבת.
חירות.
אני חולמת על החלל.
אני רוצה להיות למעלה.
הכמיהה היא חלק ממני.
איך אני יכולה להגיע לשם?
בכוח הדמיון.
אני לא מטוס, אני לא אדם.
אני נשמה חופשית שעולה למעלה.
קיבלתי.
חמש עשרה שניות. -ברצון האל, טוס וחזור בשלום.
דרך צלחה, ג'ון גלן.
- פברואר, 1962 -
- עשרה חודשים אחרי יורי גגרין, ג'ון גלן נשלח להקיף את כדור הארץ -
גלן היה הראשון שהקיף את כדור הארץ. האמריקאי הראשון.
רות. קייפ אישרו, ואני יוצא.
הקפסולה שלנו במצב טוב.
צריך להגיד את האמת,
אתה עולה לשם במערכת שלא נבדקה.
אף אחד לא ממש יודע מה יקרה.
רות. אני באפס כבידה ומרגיש טוב.
הקפסולה מסתובבת.
הנוף פשוט אדיר.
ואני נותן לגלן קרדיט על האומץ.
אני נותן לכולם קרדיט על האומץ.
פרנדשיפ 7, כאן הקייפ. שומע?
כאן פרנדשיפ 7, זו חגיגה אמיתית כאן בחוץ.
יחד עם זאת, אני נותן לנשים את אותו קרדיט על אותו אומץ.
הן באו נכונות לקחת חלק בבלתי ידוע
בנחישות ואומץ שלא נפלו מאלה של הגברים.
בערך באותו זמן ג'רי יצרה קשר עם הנשים ואמרה,
"בסדר. בואו נקים רעש, כי רימו אותנו
בזה שלא אפשרו לנו לנסוע לפנסקולה לעוד מבדקים.
הסוד שלהם התגלה."
- 1962, 13 נשות המרקורי מביאות את טענותיהן לקונגרס -
- נשים רוצות מקום בחלל -
ג'רי קוב וג'ייני הארט חשבו שיופיעו בפני ועדת הסנאט
ויצליחו להחזיר את התוכנית למסלולה,
כי היו לג'ייני הארט קשרים בפוליטיקה.
- למה לא אסטרונאוטית? רעיית הסנאטור מגנה את הגישה "גברים בלבד" -
אבי נבחר לסנאט
לאחר שמילא את תפקיד סגן המושל במישיגן.
- דטרויט פרי פרס -
ג'ייני וג'רי קוב הרגישו
שעל הקונגרס להורות לנאס"א: "קדימה, בואו נעשה את זה."
- פיטסבורג פרס -
- "אסטרונאוטיות" מבקשות מקום בחלל -
"מיס קוב וגברת הארט, שתיהן.
אם כולם מסכימים, נתחיל בתשאול."
ג'ייני התחילה בדברי פתיחה.
"אני מאמינה בכל לב שלנשים צריך להיות תפקיד בחקר החלל.
למעשה, זה בלתי נתפס בעיניי
שעולם החלל החיצון יהיה מוגבל לגברים בלבד
כאילו היה מועדון לגברים בלבד."
- שימוע בוועדת משנה לבחירת אסטרונאוטים -
"לפני מאה שנה זה היה בלתי נתפס,
שאישה תמלא תפקיד של אחות בבית חולים שדה.
טבען השברירי והרגשני
לא יסכין לזוועות עמדת החבישה הצבאית.
עד שסוף סוף הוסכם לאפשר לנשים אחדות לנסות,
בתנאי שתהיינה בגיל העמידה ומכוערות,
ככל הנראה, אופיין של המכוערות חזק יותר.
אני טוענת, אדוני היו"ר, שאישה בחלל היום אינה מגוחכת יותר
מאישה בבית חולים שדה לפני מאה שנה."
גברת הארט, את אם לשמונה.
את חושבת שאישה תתקשה להיות אסטרונאוטית וגם להקים משפחה?
באיזה סדר?
אני שואל אותך. באיזה סדר?
גמרתי לעשות שמונה ילדים
ואני עסוקה כעת בגידולם,
ולמרות זאת הצלחתי לצבור כ-2,000 שעות טיסה
וניסיון אווירי ניכר,
וגם לעזור לבעלי בקמפיינים שלו וכן הלאה.
סימן שאני מסוגלת לנצל את הזמן באופן בונה,
גם כשאני לא עושה ילדים.
ואינני חושבת שחיי המשפחה סבלו מכך, אפילו לא קצת.
כדאי שתשאל את הילדים מה הם מרגישים לגבי זה.
לשיטתה, אם הצליחה ללדת שמונה ילדים בעשר שנים ולתקתק את חיי המשפחה,
המחשבה על טיסה לחלל היא לא כזה אתגר גדול.
היא נשאלה פעם "למה שתרצי לטוס לירח?" זה נכתב בעיתון.
היא ענתה, "עם שמונה ילדים, גם אתה היית רוצה לטוס לירח."
"בסדר, מיס קוב. הכנת הצהרה?
מיס קוב: כן."
"אנחנו הנשים הטייסות שרוצות לקחת חלק בחקר החלל
לא מתגייסות לקרב בין המינים.
כל רצוננו הוא במקום בעתיד החלל של אומתנו,
ללא אפליה.
אנחנו מבקשות שכאזרחיות תינתן לנו
הרשות להשתתף ברצינות ובכנות
ביצירת ההיסטוריה שנעשית בהווה, כפי שעשו הנשים בעבר.
שום אומה עוד לא שלחה אישה לחלל.
אנחנו מציעות לכם 13 טייסות מתנדבות."
האם לדעתך נשים מופלות לרעה בתוכנית החלל?
הן לא בהכרח מופלות לרעה.
אני חושבת שהכללים נקבעו
באופן שלא מאפשר לנשים
לענות על דרישות הכשירות של אסטרונאוט.
הדרישה הכי מדוברת שהיא כמובן גם מלכוד לנשים,
היא שכולם היו טייסי ניסוי ומוסמכים להטיס מטוס סילון
וטייסי קרב, ברוב המקרים.
כולם באו עם כישורים שאין לשום אישה.
ושנשים לא יכלו להשיג,
כי לא אפשרו להן להיות טייסות קרב.
היה חוק.
אייזנהאואר קבע בחוק שכדי שאישה תטיס כלי טיס צבאי
היא צריכה להיות גבר.
אני לא חושב שהן צריכות להיות אסטרונאוטיות, כי…
גברים הם בוגרים יותר מנשים.
אני חושבת שכן. זכויות הנשים צריכות להיות שוות לזכויות הגברים,
ואם הן כשירות ורוצות שיתנו להן הכשרה וישלחו אותן.
כן. כי הן… טוב, הן שוקלות פחות, קטנות, ו…
אני פשוט חושבת שצריך לתת להן.
ומה דעתך? -אני נגד. אני חושבת…
נשים לא מתאימות מבחינה גופנית להיות אסטרונאוטיות.
בהחלט, נשים צריכות להיות אסטרונאוטיות.
אם הן בכושר גופני טוב, עירניות, אין הבדל בינן לבין הגברים,
למעשה, נשים פונות לפסיכיאטרים פחות מגברים.
זה נותן איזה מושג על חוסנן הנפשי.
- היום השני לשימוע -
האנשים שקיימו את השימוע היו אחוזי יראת כבוד כלפי האסטרונאוטים
שבאו ודיברו והעידו.
סקוט קרפנטר וג'ון גלן הציגו את השקפתם.
ג'ון גלן היה גיבור. הוא היה אל.
אל החלל.
ג'ון גלן. כן.
לא הדמות הכי חביבה על משפחתנו.
ודאי שלא על אמא.
ג'ון גלן אמר את דברו.
"זו פשוט עובדה.
הגברים יוצאים ונלחמים במלחמות, ומטיסים מטוסים,
והם חוזרים ועוזרים לתכנן, לבנות ולבדוק אותם.
הנשים אינן בתחום וזו עובדה שנגזרת מהסדר החברתי שלנו."
הוא אמר "אם הנשים יצליחו להוכיח שהן עולות על הגברים
נקבל אותן בזרועות פתוחות לקול תרועות ההמון."
כן, ממש.
אם תצליח למצוא נשים כשירות ממך,
איך תקבל אותן בתוכנית?
בחמימות רבה.
"אתה מתאר לעצמך, אישה מטיסה סילון, או מטוס מסוכן?"
"אלוהים ישמור, לא".
אבל ג'קלין קוקרן הטיסה מטוסי סילון.
היא ניתצה שיאים מכל סוג ומין.
היתה לה גישה לסילון
מפני שבעלה, פלויד אודלום, ייצר כעת את המטוסים האלה בשביל חיל האוויר.
ובכך הוכיחה שנשים יכולות להטיס מטוס סילון.
כשהגיע סוף סוף תורה להעיד בקונגרס, היא העידה.
מובן שפלויד אודלום וג'קי קוקרן
היו מגדולי התומכים בקרן לאבלייס.
כך שלא אמרתי נואש.
אוי, גדול.
בחיי.
טוב, אני מקריאה מעדותה של ג'קלין קוקרן.
"הטסת אדם לחלל הוא עניין יקר להחריד,
וגם דחוף, לטובת האומה,
אי לכך, בבחירת האסטרונאוטים, היה אך טבעי ונכון
לנפות אותם מקבוצת הטייסים הגברים שכבר הוכיחו,
באמצעות טיסות ניסוי, וטיסה מהירה ומדויקת,
כי הם מנוסים, מוכשרים וכשירים
לקדם פני מקרי חירום אפשריים בסביבה חדשה.
ממה שלמדתי מקריאה בעיתונים,
לא רצוי להאט את מהלך התוכנית שלנו,
וניאלץ, לא יהיה מנוס מכך,
לבזבז סכומי כסף גדולים אם תכניס חבורה גדולה של נשים,
כי תאבד אותן כשיינשאו."
אותי זה מדהים.
למה? למה ג'קלין קוקרן עשתה את זה?
היא שמה רגל לנשים בתוכנית החלל.
איך היא היתה מסוגלת, אני לא יודע.
מה שהכי זעזע בשימועים הוא
שהרגשנו שג'קי שינתה כיוון ותקפה אותנו.
ג'ייני וג'רי בנו על זה שג'קי קוקרן תתמוך בהן.
וג'קי קוקרן לא עשתה את המצופה ממנה.
זה היה הלם. כן. -הלם רציני.
ג'קלין קוקרן…
היא תמיד עבדה עם הצבא.
הגנרלים, בעלי הדרגות, שכנעו את ג'קי
שאם תדחוף עכשיו לכיוון הזה
זה ישפיע לרעה על התוכנית.
למעשה, זה עלול אפילו לעצור את התוכנית.
בעיניי זה מגוחך, אבל היא השתכנעה.
- ראיון היסטורי עם ג'קלין קוקרן, 1974 -
והם גבו ממני עדות.
ביקשתי תגובות. ציפיתי לקבל אישור,
מראש מטה חיל האוויר,
מראש המבצעים הימיים, ומהצבא,
צירפתי פתק קטן וכתבתי, "זה מה שאגיד.
אבל אם אתם חולקים עליי אני אשתדל לא להעיד
ולא אגיד כלום."
ג'קי קוקרן לא היתה פמיניסטית.
לדעתי, פמיניסטית בהגדרתה היא
מי שלוחמת למען נשים ומקדמת אותן.
ג'קי לחמה את מלחמותיה של ג'קי.
אני חושב שאם ג'קי היתה אחת מה-13 שנבחרו לתוכנית,
כל התנהלותה, כל העדות שלה,
וכל מה שאמרה בשימוע היו שונים מאוד.
אחרי הדבר הזה, סגן הנשיא ג'ונסון ביטל את התוכנית.
הנשים הצליחו מדי.
יש מכתב קלאסי שלינדון ג'ונסון חתום עליו.
והוא זה שקבע שהתכנית צריכה להיעצר,
וחתם על כך.
- בואו נעצור את זה מיד! -
במילותיו, "לעצור את זה מיד."
לינדון ג'ונסון אמר, כביכול,
"טוב, תראו, לנשים יש מחזור."
הלוואי שהיו כותבים על קופסת הטמפונים:
"אפשר לטוס, גם במחזור."
זה היה אופייני כל כך לתקופה, הפסקנות של גברים כלפי נשים.
היו אינספור דרכים
למנוע מהן להשיג את מה שרצו.
זה קשור במידה רבה
לכך שהבנים סירבו להניח לגזול מהם את התהילה,
כי הם היו גיבורי התקופה.
אסטרונאוטית יפהפייה אחת
תתפוס את כל המקום בחדשות.
עד כדי כך ששבעת הגברים ירגישו:
"מה התעקם פה ומי גנב לי?"
אם האדונים שמנעו את כניסת ה-13 לפרויקט מרקורי
היו בטוחים בעצמם
הם היו מתנהגים אחרת.
אבל מתחת לכל זה יש ילד קטן ומפוחד.
כולנו יודעים למה זה לא קרה.
הכול מתחיל באותה בעיה.
בדעות קדומות מוכרות וידועות.
ברור שהם היו מוטים.
זה היה חוג הטובים לטיס,
ולא היה דבר כזה, חוג הטובות לטיס.
התאכזבתי, כי ידעתי שהצלחתי מאוד
אבל הם לא רצו אותי או מישהו מאלה שעשו את זה
ובזה נגמר הסיפור.
אחרי שנים רבות
ג'קי הודתה בפניי שהיא נבוכה, שהיא אכולת חרטה…
ומתביישת מעט, ואמרה לי את זה.
כדי לנצח את הרוסים בדרך לירח, נצטרך קודם להדביק אותם.
מתי לדעתך זה יקרה,
ומה תהיה משימתם הבאה בחלל?
קשה לקבוע מה מקומנו במרוץ,
כשהאופוזיציה עושה הכל תחת מעטה סודיות,
אנחנו לא יודעים מה הם עושים. קשה לדעת מול מה אתה מתחרה.
אין לך מושג? הם אמורים לצאת למשימה בקרוב.
כלום. אין לי מידע סודי,
רק מה שאני קורא בעיתונים.
- יוני 1963 -
- ולנטינה טרשקובה תהיה האישה הראשונה שתישלח לחלל -
ולנטינה,
על אף שהיא רוסיה, ורצינו שהראשונה תהיה אמריקנית,
עזרה לתוכנית.
זה היה צעד נועז, לטפס לתוך אחד מאותם כלי טיס
להיירות לחלל ואז… נראה מה יקרה.
- ולנטינה מקיפה את כדור הארץ 48 פעמים -
- חדשות ה-BBC -
ולנטינה עסקה בצניחה כתחביב.
אבל עצם העובדה ששלחו אישה לחלל…
זו היתה פריצת דרך,
והערצנו אותה עד מאוד.
זה היה ניצחון תעמולתי ענק לרוסים. שוב.
בי ישבה וחשבה כמה טיפשים הם הגברים.
- כל הכבוד, ואליה! -
הרוסים העלו לחלל קוסמונאוטית.
האם יש מקום בתוכניות החלל שלנו
לאסטרונאוטית, לדעתך?
טוב, יכולנו להשתמש באישה…
- גורדון קופר, אסטרונאוט בפרויקט מרקורי -
בתכנית בת של מרקורי, אטלס, שיש לנו.
נוכל להעלות אישה, מאותו סוג,
עכשיו…
אמא כעסה מאוד. מאוד.
כן. היא כעסה. ונשארה כועסת.
האופן שבו שמו קץ לתכנית
דחף אותה לכיוון רדיקלי יותר.
אמא היתה מראשוני המייסדות של "עכשיו",
ארגון הנשים הלאומי.
היא הוזמנה, בעקבות השימוע.
- ארגון הנשים הלאומי זו לא תחרות יופי, אמריקה -
היא חפרה על זכויות האישה יום ולילה.
שבוע אחר שבוע, חודש אחר חודש. עד כדי כך שכמעט לא יכולנו לשמוע אותה יותר.
- מארס, 1965 -
- נאס"א משגרת חללית עם שני אסטרונאוטים חמישה חודשים לאחר הרוסים -
- שוביניסטים, היזהרו לכם -
- כל הנשים יפות -
- ארגון הנשים הלאומי -
- אימהות הן שוות זכויות! -
- ארצות הברית -
- יולי, 1969, נאס"א מנסה להקדים את הרוסים בטיסה לירח -
- סוף לגזענות, לשוביניזם לקפיטליזם -
- אתמול: גברים על הירח היום: נשים משחררות את העולם -
זהו צעד קטן לבת האדם…
וקפיצה אדירה לבנות האדם.
יש לך רק 15 דקות עד שנרצה שתחזרי לרכב הנחיתה הירחי, עבור.
קיבלתי.
הטיסה לירח היתה מאותן נקודות ציון בשנות השישים שיכולנו כולנו לדבר עליה בגאווה.
כיף גדול לנסוע פה.
אבל ההיגוי פה קצת בעייתי.
אבל תארו לכם איזה סיפור משמעותי זה היה,
שאישה תתהלך על הירח.
- אלדרין, ארמסטרונג -
- שרה, ג'ין נורה -
זו היתה החמצה רבתי של הזדמנות.
זה באמת היה משנה חיים, בענק.
לא רק ברמה של ילדות קטנות שילמדו הנדסה,
אלא שנשים יגיעו לתפקידי הנהגה…
- טוב שחזרת הביתה, ג'ני -
וינהיגו פרקטיקות ומדיניות שיתנו ביטוי
למרכיב ההומניטרי שיש בנשים.
בניגוד לבנים המחרחרים מלחמות.
- הגיבורה שלנו -
יכלה להיות לזה השפעה חיובית מדהימה.
להעצים נשים, באופן כללי,
ולהתגבר על המחשבה
שנשים לא יכולות לעשות מה שגברים עושים, בארץ הזאת.
- ברוכה הבאה, ג'ין נורה -
ברצון הייתי הולכת על הירח.
בשמחה הייתי נועצת את דגל אמריקה באדמת הירח…
מצדיעה לו…
אוספת כמה אבנים ואוהו, האבנים האלה שוות היום המון.
ולבצע את המשימות שיש לבצע.
ברצון הייתי עושה זאת.
יכולתי ללכת עליו, לבעוט, להקים ענן אבק.
אני יודעת שהבנים עשו את זה.
יכולתי לעשות את כל מה שהם עשו.
- אלמירה, ניו יורק 1961 -
גדלתי באלמירה, ניו יורק.
המעניין באלמירה הוא ששם נמצא המוזיאון הלאומי לדאיה.
- איילין קולינס אסטרונאוטית -
ובילדותי ראיתי את הדאונים ממריאים ונוחתים.
ותהיתי, איך זה להיות שם למעלה?
וכילדה התחלתי לחשוב שיום אחד אוכל לטוס.
כשגדלתי והתבגרתי, החלטתי שאני רוצה להיות אסטרונאוטית.
ואני לא זוכרת שחשבתי שזה לא אפשרי כי אני לא גבר.
אלא יותר, "אני אהיה אסטרונאוט,
פשוט אהיה אישה אסטרונאוטית."
- חיל האוויר האמריקני -
חיל האוויר פתח לנשים את קורס הטיס בשנת 1976.
השתתפתי בקורס הראשון לטייסות בחיל האוויר
שהצטרפו אליו מיד לאחר האוניברסיטה.
זו היתה תוכנית ניסיון.
וידענו שאם נאכזב,
נשים לא ימשיכו לטוס.
כך שהשתדלתי מאוד.
החלטתי להתנזר מדייטים,
להתנזר מחיי חברה מטורפים.
כי היה חשוב לי מאוד להיות הטייסת הכי טובה שיכולתי.
אהבתי את חיל האוויר. מאוד.
אבל לא סיפרתי לאף אחד שאני רוצה להיות אסטרונאוטית.
כי ידעתי שיגידו לי שאי אפשר.
הייתי בטיסה…
חזרתי לטייסת…
וראיתי פתקית צהובה נעוצה בלוח המודעות.
'תתקשרי לנאס"א'.
זהו. יגידו לי אם התקבלתי.
ג'ון יאנג ענה לטלפון.
הוא האסטרונאוט שהלך על הירח בזמן תכנית אפולו.
הדבר הראשון ששאל היה: "את עוד רוצה להיות אסטרונאוטית?"
אמרתי…
"כן."
והוא פצח בסיפור ארוך
על מה שאעשה במרכז החלל ג'ונסון.
ושאל, "יש לך שאלות?" אמרתי, "כן.
אני אהיה טייסת או מומחית משימה?"
הוא אמר, "תהיי טייסת.
תהיי האישה הראשונה שתטיס מעבורת חלל."
אדוני הנשיא, הגברת קלינטון.
מנהל הסוכנות גולדין.
קשה לי להסביר איזה כבוד הוא זה, להיות כאן היום.
חשוב לי לציין שלא הגעתי לכאן לבדי.
כל כך הרבה נשים, לאורך המאה, יצאו לדרך הזאת לפניי והמריאו לשמיים.
תחילה, טייסות הפעלולים הראשונות,
אחר כך, טייסות השירות בצבא במלחמת העולם ה-2
נשות פרויקט מרקורי, מתחילת שנות ה-60,
שעברו את המבדקים הרפואיים הקשים.
כולן דמויות מופת והשראה בשבילי.
לא הייתי כאן בלעדיהן.
ואני רוצה לייחד להן תודה מיוחדת.
שלושה עשרה נשות מרקורי הן הגיבורות שלי,
היה בינינו קשר אמיץ כי כולנו טייסות.
והזמנתי את כולן לשיגור שלי.
כשנודע בנאס"א מה קורה, מי הנשים האלה,
הסירו אותן מהרשימה שלי והכניסו אותן לרשימת האח"מים.
כשאיילין קולינס המריאה,
היא התקשרה והזמינה אותי לשיגור.
נערכה מסיבת עיתונאים או משהו כזה.
העלו את האסטרונאוטים לבמה, באולם גדול.
ביקשו מאיילין לקחת את המיקרופון.
ולפני הכול, היא אמרה:
"אני רוצה להכיר ב-13 נשות מרקורי." הצביעה עליהן וביקשה מהן לקום,
אחר כך קראה את שמותיהן.
ואז אמרה:
"אלמלא 13 נשות מרקורי לא הייתי נמצאת כאן היום."
הם היו נעימים וחברותיים מאוד כלפינו, נחמדים מאין כמוהם.
אבל לעולם לא אשכח איך האסטרונאוטים קמו כולם ומחאו לנו כפיים.
יש לנו מאיץ הצתה והמראה של קולומביה.
השגנו גבהים חדשים לנשים ולתצפיות האסטרונומיות.
כאן קולומביה. במהלך השיגור, פגיעה בתא דלק מספר אחת.
קיבלנו, קולומביה. הנושא נבדק.
זה היה משמעותי לנו מאוד, להכיר את איילין.
ובייחוד לבוא לראות אותה ממריאה לשמיים.
איזה תענוג, לחשוב שהיא בכיסא הטייס.
האישה הזאת יושבת בכיסא הטייס.
הרגשנו שכבודנו הוחזר לנו, שמעשינו לא נעשו לשווא.
בזכותנו אנשים התחילו לחשוב: "כן, נשים מסוגלות לזה."
יוסטון, מה שאתם רואים הוא רגע הפריסה.
הרמנו את מתג הפריסה. שקט פה כל כך.
כשאני מדברת על עתיד חקר החלל,
אחד הדברים שאני אומרת לצעירים של היום הוא:
"כל 12 האנשים שצעדו על הירח היו גברים.
אבל זה נגזר מהתרבות
שהתקיימה בשנות ה-60.
את יכולה להיות האישה הראשונה שצעדה על הירח.
אם תרצי להיות אסטרונאוטית."
זה המסר שאני מעבירה לצעירים.
אולי הראשון שיצעד על מאדים יהיה אשה.
יש את איילין. יש את כל הבנות.
רבות הן מהנדסות. חלקן טייסות.
זה מה שאני אומרת לצעירות היום:
תיכנסי למסלול המדעי, הטכנולוגי,
תשיגי תואר בהנדסה.
לכי עם נאס"א.
וקחי את עצמך לחלל. תכניסי את עצמך לטיס.
תהיי טייסת בחברת תעופה. תהיי מדריכת טיס.
אם זה מה שאת רוצה, לכי על זה. כי זה מה שאני אוהבת.
- לזכרה של של פמלה נביל-סינג, 1959-2017 -