"זאת "טירת חוף הכף .בגאנה, מערב אפריקה
מכאן נשלחו אפריקנים משועבדים ,לאיים הקריביים
לצפון אמריקה .ולמקומות אחרים בעולם
,מהטירה הזאת, בממוצע ‏10,000 אפריקנים משועבדים
.נשלחו מדי שנה
,בסך הכול .כ-60 מיליון אפריקנים שועבדו
למי שעבר בדלת הזאת .לא היה שום סיכוי לחזור
לכן, הדלת הזאת קיבלה את השם ."הדלת שאין ממנה חזרה"
!ג'ה ראסטפאריי
!ג'ה
!ראסטפאריי
!ג'ה
"מארלי"
.הוא אהב לשיר
,לימדתי אותו שירים קטנים .והוא אהב אותם
:והעיקרי שהוא אהב היה היה לי חמור קטן, אפור"
אני מאכיל אותו באסם בכל יום"
,וכשהוא שומע אותי שורק" הוא יודע שיש לי דרדר
הוא מעדיף לאכול דרדרים" "...ולא חציר
גב' ג'יימס" "המורה הראשונה של בוב
זה הדבר היחיד" ."שהחמור שלי יודע להגיד
...ויכולת לראות שהוא ,שר לפי הקצב
.ויכולת לראות שהוא נהנה מזה
איך זה התחיל? האם המוזיקה ?תמיד הייתה חלק מחייך
?כשהיית קטן .כן, גדלתי במשפחה מוזיקלית-
,הסבא, האימא, הדוד .האחות, הילדים... כולם
?באיזה אזור בג'מייקה ?בסיינט אן. -כן-
.זה בטבע .בגבעות
ניין מייל, סיינט אן" "מקום הולדתו של בוב
.בוב מארלי הוא בן דוד שלי
.כולנו נולדנו בבית של סבים שלנו
.זה הבית על ראש הגבעה, שם
"סלגדו' פירט, בן דוד'"
רוברט נסטה מארלי" "נולד ב-6 בפברואר 1945
,גידלנו תפוחי אדמה ...קקאו, בננה
.עבדנו קשה
,בחמש בבוקר אתה קם ,תופס את החמור
...חולב את הפרה וכל זה
"בית ילדותו של בוב"
,בוב אהב לרכוב על החמור
,סדלה מארלי בוקר אמו של בוב לצאת לשדה עם סבא שלו .ודברים כאלה
.כי הוא ילד כפרי, אתה יודע
ניין מייל היה מקום .בלי הרבה פעילויות תרבות
,נוויל "באני" ליווינגסטון "ה"וויילרס .לא היה חשמל באזורים האלה
,"היו שם הרבה "פיני-ווליז ,גחליליות
,וזה היה האור היחיד בלילות .חוץ מהירח והכוכבים
אצל הצעירים בקינגסטון "היה מנהג של "ג'וקבוקס
."ו"סאונד סיסטם .זה היה ממש מנהג
ואתה זוכר מתי פגשת .לראשונה את רוברט? -כן
,בפעם הראשונה שראיתי אותו ראיתי בחורצ'יק צעיר
,חותך חתיכת עץ לחתיכות קטנות ,ושם אותן על הראש, אחת אחת
...ומוריד אותן
.והוא היה הילד הג'ינג'י היחיד שם
.כל היתר היו שחורים
?מי היה אבא של בוב
,סבא שלי היה איש מאנגליה ,איש לבן
.והוא עבד מטעם הממשלה, ביער
הוא היה אחראי על היערות .באזור הזה
,קפטן" נורוול מארלי" אביו של בוב ,"הוא אהב שקראו לו "קפטן ."אבל שמו היה "נורוול
,פגשתי אותו שם, בניין מייל
,ובתור איש לבן באזור הזה .הוא תמיד רכב על הסוס שלו
.הוא ואבא שלי התיידדו
באותה תקופה, הוא ראה נערה ,צעירה, וכנראה מצאתי חן בעיניו
,ובסופו של דבר נהיינו זוג .וככה זה קרה
בת כמה הייתה אחותך ?כשהיא פגשה את הקפטן
.היא הייתה בת 16
...הקפטן היה בערך .בן 60 פלוס
.אז הוא היה מבוגר .כן-
,רוברט מארלי, דודו של בוב" "ומשפחתו
"בוב קרוי על שמו"
קוראים לי פיטר מארלי, ובוב מארלי .הוא דודן שלי מדרגה שנייה
?מה ידעת על אביו של בוב מארלי
זו התמונה היחידה של נורוול .הוא רכב על סוס רוב הזמן .הוא שירת בצבא הבריטי
נדמה לי שהוא הוצב איפשהו בהודו ,במלחמת העולם השנייה
.וסבל מהלם קרב
אין ראיות לכך שנורוול שירת בקרב" "או עלה מעל לדרגת טוראי
,אומרים שהוא שתה ?וחי... מה אפשר להגיד
.חיים מלאים
בוב ואמו פגשו את נורוול" "פעמים ספורות בלבד
,סבתא-רבתא שלי ,"אנחנו קוראים לה "יאיא
.הגיעה לגיל 135
.היא גידלה אותנו
,כשבוב היה בא לחצר שלה
היא הייתה קוראת לבוב ."הילד הגרמני"
צחקו עליו ?בגלל שהוא היה בן תערובת
.כן. לא רק צחקו
.צחקו" זאת לא מילה" .דחו אותו
הוא עסק בכל העיסוקים :של הדודים המבוגרים שלו
,הם היו מחויבים להזיז את הסוסים ,לדאוג שיהיה אוכל לחזירים
והם השאירו את .כל העבודות האלה לרוברט
הוא היה צריך להרוויח .כל ארוחה שלו
,אבא שלי לבן .ואימא שלי שחורה
"עכשיו קוראים לי "בן כלאיים .או מה שזה לא יהיה
.טוב... אני לא באף צד
אני לא בצד של השחורים .ולא בצד של הלבנים
.אני בצד של אלוהים
,זה שברא אותי .זה שהביא אותי משחור ומלבן
,למדנו באותו בית ספר
והוא לימד אותי :דברים שעושים בכפר
,לרכוב על חמור, לרכוב על סוס ...לעשות דברים כאלה
,ואני לימדתי אותו על מוזיקה
כי אלה הדברים שנחשפתי אליהם .לפני שהגעתי לסיינט אן
הייתי רגיל לבנות גיטרות מבמבוק ,וגיטרות מפחיות סרדינים
,חתכתי כבלי חשמל הוצאתי את החוטים הדקים
.והכנתי מהם מיתרים ."היינו מנגנים "מנטו
,הם היו בונים קופסה .ושמים בה שלוש חתיכות מתכת
."איך קראו לזה? "רומבה בוקס ."קראו לזה "רומבה בוקס
,יש ממתכת, בגדלים שונים .עם סוגים שונים של הד
אבל היה גם משהו ."שקראו לו "בנג'ו
,היו פה המון כאלה
...והתופים ,היו מותחים עורות של פרות
.ואנשים היו מייצרים תופים בעצמם
,"אז תוף, "רומבה בוקס ."בנג'ו, ו"שייק-שייק
...כן
,דרך זה
:רוברט מארלי מצא מוצא
.הגיטרה שלו
,‏"כשבוב היה בן 12 הוא ואמו עברו לקינגסטון
"בחיפוש אחר חיים טובים יותר"
,טרנץ' טאון" "קינגסטון
.גדלנו בטרנץ' טאון ,היינו חשופים לכל דבר
.כי יש שם אנשים רעים .בסוף מתברר שהם נוכלים
,לויד "ברד" מקדונלד חבר של בוב .יש מוזיקאים וספורטאים
.כולם חיים אחד ליד השני .זה כמו כור היתוך
,כשחייתי בטרנץ' טאון
.בצעירותי, ההישרדות הייתה קלה
הדבר היחיד שהיינו צריכים .להיזהר ממנו היה השוטרים
,השוטרים היו תופסים אותך ,מפלילים אותך
,היו מכניסים אותך לכלא ...ובגלל שאתה מטרנץ' טאון
אם שואלים אותך מאיפה אתה ,"ואתה עונה "טרנץ' טאון
.הלך עליך ?אתה יודע
,'דסי סמית חבר של בוב .היה קשה .ככה זה בכל קינגסטון
,הרבה אנשים לא יודעים ...אבל בוב, אני וכולנו
.הלכנו לישון רעבים לעתים קרובות .רעבים באמת
"...לא "אכלתי קצת מזה !שום דבר
,אחד המשפטים המוכרים היה ."תשתה מים ולך לישון"
בימים ההם לא היה לנו יותר .מזוג נעליים וסט אחד של בגדים
.הסתובבנו יחפים כל הזמן .גם בוב
.הרבה אנשים לא יודעים את זה
סבל ומאבקים כאלה יכולים .להוביל אותך לכיוון רע או טוב
וזה מה שהוא עשה: הוא ידע ,שהמוזיקה תוציא אותו מזה
,אז הוא התמיד בזה והתרכז ?אתה יודע
זוהי התמונה" "המוקדמת ביותר של בוב
,בתור אדם שחי שם .אתה נאלץ להיות יצירתי
:שם נולדה מוזיקת הרגאיי .בטרנץ' טאון
בטרנץ' טאון יש רחובות :מ-1 עד 13
,ראשון, שני, שלישי .'רביעי, חמישי, שישי וכו
."הוא שר על זה בשיר "נאטי דרד
...בטרנץ' טאון אתה תמצא
כל הכישרון בג'מייקה .בא מטרנץ' טאון
.לשם היו לוקחים את העבדים
.אז... יש שם וייבריישן כבד
,אלווין "סקו" פטרסון ,נגן כלי הקשה "ה"וויילרס .הוא היה שונה
.הוא רק אהב מוזיקה
.מוזיקה, קריקט וכדורגל
,יום אחד הוא בא נתן לי את הספרים ואמר
."אני לא חוזר לבית הספר"
הוא אמר, "יש לי חבר ."שאני יכול לתת לו את הספרים
,וזה מה שהוא עשה .והתחיל לעסוק במוזיקה שלו
,רוברט המשיך והמשיך והמשיך
."ואמר לי, "ככה זה צריך להיות
,אמרתי לו "לא .אני רוצה ללמוד באוניברסיטה
."אני לא יכול להתעסק במוזיקה" ."הוא אמר "לא, מוזיקה
?מתי התחלת לעסוק במוזיקה
,תמיד התעניינתי במוזיקה ,אבל בתקופה ההיא למדתי מקצוע
.ופגשתי אנשים שידעו לשיר .אחד מהם היה דזמונד דקר
דזמונד דקר ובוב
,ג'ימי קליף זמר מג'מייקה עבדו בתור רתכים .באותו המקום
,דזמונד דקר בא
,ועשיתי לו אודישן .והקלטנו שיר
,ואחרי השיר ההוא .גם רוברט רצה להקליט
,"אז דזמונד לקח אותו ל"בוורליז
והוא הקליט שיר, כדי להוכיח לי ,שאם הוא יכול להקליט שיר
.גם אני יכול
השיר 'אל תשפוט' הוקלט" "ב-1962, כשבוב היה בן 16
שמתי לב לצורת .השימוש שלו במילים בשירים
,אל תשפוט" היה שיר מהפכני" .שמגן על הזכויות שלו כאינדיבידואל
,חשבתי "וואו ."הוא באמת משורר טוב
אחרי ההקלטה, לזלי קונג רצה ,להחליף לבוב את השם
"כי "רוברט מארלי ,לא נשמע קליט וקליל
."אז הוא רצה לקרוא לבוב "אדם ."אדם מארלי"
.בוב לא הסכים
אבל הקלטות הסולו של בוב" "לא זכו להצלחה
הוא הבין שלהקה ,היא הדבר המתאים
.ולא להיות אמן סולו
היינו שומעים להקות ,"'כמו "פרנקי ליימן וה'טינאייג'רס
,"ה"דריפטרס ..."ה"פלאטרס
.אז תהליך גיוס יצא לדרך ...אני ורוברט התחלנו
.להקים את הלהקה
,ואז בא בחור גבוה, שחרחר
,פיטר טוש 1987-1944 ,נאה, בשם פיטר ,שידע לנגן בגיטרה, ורוברט אמר
"?אתה מנגן גיטרה? ברצינות"
,אז הוא תכף נתן לו את הגיטרה ,גיטרת מתכת עם ארבעה מיתרים
,אבל פיטר כיוון את הגיטרה
.וזהו זה
.רח' 1 הוא רחוב המוזיקה
היו שלושה או ארבעה מקומות .ברח' 1 שעשינו בהם חזרות
.ועשינו חזרות בכל יום ...היינו בוב, פיטר, באני
קראנו לעצמנו .(ג'ובניילז" (קטינים"
."אחים מהגטו" ,בחזרות, היו אומרים לנו
.אתם באים מסביבה של יללות" .אנשים אצלכם תמיד בוכים
אתם צריכים" ".'לקרוא לעצמכם ה'וויילרס
,"ההרמוניה של ה"וויילרס
וההתפתחות המוזיקלית ..."של ה"וויילרס
.ג'ו היגס היה אחראי לזה
הייתה לו קריירה שלו, והוא החליט .לאמץ את הלהקה בתור פרויקט
,ככל שהלהקה השתפרה "!אנשים היו אומרים "הם מוכנים
.וג'ו אמר "לא, הם עוד לא מוכנים .שזה לא יעלה להם לראש
."הם עדיין בעבודה" .עשינו חזרות במשך שנתיים
.היינו שרים בפארק, בעיר, לאנשים
,"היינו שרים ב"באקוואל .לכל הראסטות שם
,"שרנו אפילו בבית הקברות "מיי פן .לדאפים שם
דאפי' היא רוח רעה'" "או רוח רפאים
...המדיניות שלו הייתה ש
כוכבים גדולים מסתבכים בצרות ,לפעמים כשהם מתחילים לפחד
,כשהם מתחילים לחשוש .על הבמה
אז הוא אמר שאם נלך ,לבית הקברות, ב-2 לפנות בוקר
,ונשיר לאנשים שם .לא נפחד כשנעלה לבמה
,והלכנו, עם ג'ו ,התיישבנו על קברים
...ניגנו כמה פעמים, עד ש .הוא חשב שאנחנו אמיצים מספיק
"ג'מייקה - יום העצמאות"
,עצמאות ג'מייקה" "אוגוסט 1962
,בזמן שקיבלנו עצמאות המוזיקאים בג'מייקה
,קלייב צ'ין ,מפיק מוזיקלי "רנדיז רקודרס" רצו מוזיקה ."שתיקרא "מוזיקה ג'מייקנית
.בג'מייקה הומצא מקצב ייחודי
.אני לא חושב שזה נעשה בכוונה ,זה היה ניסיון לנגן משהו
.וככה זה יצא
,"זה זכה לשם "רגאיי ,"אבל זה התחיל בתור "סקא
והדגש במקצב הוא על פעימה .אחרת, לא זאת שמודגשת בד"כ
בפעימה משנית .במקום בפעימה ראשית
הסקא נולד מתוך מוזיקה ,אמריקנית שנחשפנו אליה
יחד עם מוזיקה מסורתית מג'מייקה ...כגון מנטו, קליפסו, קומינה
,היינו בבר
,אסטון "פמילי מן" בארט "בסיסט, ה"וויילרס ,ערב אחד ,ואחד החבר'ה אמר
,"תקשיבו ללהקה הזאת" .והפעיל שיר במכונת התקליטים
,(השיר נקרא "סימר דאון" (תירגע
ולא הושמע אף שיר אחר .במכונת התקליטים, כל הערב
,"רק "סימר דאון .אני אומר לך
סימר דאון" נכנס היישר" ,למקום הראשון במצעד הפזמונים
.וה"וויילרס" יצאו לדרך
,"איך היה לעבוד ב"סטודיו 1 ?שם התחלת, בימים ההם
...היה טוב, כי ,חוויה ראשונה בתחום המוזיקה
,לעבוד עם מוזיקאים טובים .ולנסות לעשות הרמוניות... היה נהדר
,שמעתי שאתה, באופן אישי .עברת לגור באולפן
.לפעמים .קוקסון הכין לך חדר אחורי-
.כן
,קלמנט "קוקסון" דוד "בעלים ומפיק, "סטודיו 1 .קוקסון היה בחור חכם
,יש לו אוזן למוזיקה .מוזיקה טובה
,אולי הוא לא ניגן בכלי
אולי הוא לא ידע אפילו ,אם הגיטרה מכוונת
.אבל הוא ידע מתי זה נשמע טוב
,בוב אנדי "זמר, "סטודיו 1 ,הייתה לו תכנית רדיו משלו ,חנות תקליטים משלו
,סאונד סיסטם" משלו" .אולפן משלו... הוא היה מנהיג
,קוקסון היה כמו אבא בשבילנו
,דאדלי סיבלי ,זמר ואיש ניקיון "‏"סטודיו 1 .למען האמת .קוקסון היה כמו אבא בשבילנו
.הוא דאג לנו
,‏"כשבוב היה בן 17 "אמו נטשה אותו ועזבה לארה"ב
קוקסון נתן לרובי חדר קטן .בחלק האחורי של האולפן
,גם לי לא היה איפה לגור .אז רובי ואני גרנו שם
,שנינו גרנו שם .ונהיינו חברים טובים
,הוא נתן לרובי פטיפון .והרבה תקליטים מחו"ל
,רובי הקשיב להם בקנאות .כי הוא היה ממוקד ורציני
.אפילו בצעירותו
נוויל גאריק, מנהל אמנותי של ה"וויילרס", 1980-1974 המוזיקה של ג'מייקה התפתחה ,"ממה שנקרא אצלנו "דו-אובר
גרסאות של שירים .של אמנים אחרים מאמריקה
,'דיון וה'בלמונטס" "‏'בן נוער מאוהב', 1959
,'ה'וויילרס" "‏'בן נוער מאוהב', 1964
היה לבוב סאונד טוב, כי הוא היה .זמר סולן, וההרמוניות היו מהודקות
,ריטה מארלי זמרת, אשתו של בוב ההרמוניות של באני ופיטר .היו פנטסטיות
'ל'וויילרס" ,היו כמה להיטים בג'מייקה
".אך הם עדיין לא היו מוכרים בחו"ל"
,פיטר ובאני היו דברנים ,היו באים ואומרים שלום
...אבל בוב היה מאוד .מרוחק, ונועץ מבט
.עומד ומסתכל
למרות שהיה ברור שיש ביניהם ,אהבה והערכה הדדית
.הייתה מתיחות מתחת לפני השטח
אף אחד לא רצה .להיות כפוף לאחר
המוזיקה הייתה הדבק .שחיבר ביניהם
"‏"'פוט איט און', 1965
תמיד היינו הולכים ברגל ,לחלק האחורי של האולפן
.ויוצאים לרח' גריניץ' פארק
.ריטה גרה ברח' גריניץ' פארק
,בתקופה הזאת .הוא שם עליי עין
,הוא רק אמר ."הבחורונת ההיא מוצאת חן בעיניי"
.באני הביא לי מכתב
הוא שלח את המכתב .דרך חבר שלו, לא בעצמו
הוא כתב שמצאתי חן בעיניו .ושהוא רוצה לדבר אתי
"!בוא ותדבר" ...הוא עמד בצד הדרך
.הוא היה ביישן מאוד .ביישן מאוד. בחור ביישן
.הייתה בו רצינות .ראו שהוא מחפש אהבה
ידעתי שהוא אהב את ריטה .כי הייתי קרוב אליהם
."קראנו לה "ריץ .היא הייתה כמו אחות קטנה שלנו
.לא חשבתי שאני אוהבת שחומים ,תמיד חלמתי על גבר גבוה
שחור, חתיך... כל בחורה בג'מייקה .חולמת על גבר גבוה ושחור
.בוב היה מנודה, כי הוא לא השתייך .הוא היה באמצע
...שחור וגם לבן. אז .אתה אפילו לא שחור
,הוא תמיד הרגיש כמו אאוטסיידר .כי הוא היה בן תערובת
כשמורטימר פלאנו ,פרש עליו את חסותו
,דני סימס המנהל והמו"ל הבלעדי של בוב, 1967-1972 .הוא זכה אוטומטית בקבלה
מורטימר פלאנו היה מנהיג רוחני .של רסטפארים, שלימד את בוב
.הוא היה מעין מטיף .הוא הטיף לראסטפריאניזם
.והיו לו מאמינים
.הוא חבר לבוב כשהיה צעיר
.אני חושב שהיה להם חיבור טוב
?בוב העריץ אותו .כן-
כל הסבל שקיים בג'מייקה .הופך אותך לאדם מיליטנטי
כי אתה תמיד מחפש דרך .להיחלץ מהשיטה הזאת
ואנחנו רואים את הראסטפארי .כדת של גאולה
הנבואה אומרת שהדיכוי ,מכעיס את האדם הנבון
?ומי כועס יותר מעושה דברי .כך אמר אלוהינו, ראסטפארי
הראסטפארים היו האפרו-צנטרים ,השחורים האמתיים היחידים
,שהטיפו להסתמכות עצמית ,שהטיפו לביטחון עצמי
אבל אנחנו מפרשים .את כתבי הקודש אחרת
רוב המקומות שמוזכרים .בכתבי הקודש נמצאים באפריקה
.גן עדן נמצא באפריקה
חכמינו מלמדים שאנחנו צריכים ,לראות באדם השחור אלוהים
,בשבילנו .מישהו שנוכל להזדהות אתו
ישוע הבטיח לבני האדם ,שישוב בתוך אלפיים שנה
,וכשהוא ישוב ,הוא יהיה מלך המלכים
באמצעות שושלותיהם .של המלך שלמה והמלך דוד
.אנחנו מחכים לראות מי זה יהיה
.איש אחד: היילה סלאסי הראשון
הקיסר היילה סלאסי הראשון .הוא גלגול נשמתו של ישוע הנוצרי
.הוא האל שלנו .אל הראסטה
:ראסטה אמר .טעם החיים הוא להיות מאושר
,כולם אמורים להיות מאושרים .ולחיות בשלום, אהבה ואחדות
.יה, מן
"בוב ו"ברד בטרנץ' טאון אני חושב שכשהוא התחיל ,לקחת את הראסטה ברצינות
.הוא התחיל לגדל ראסטות
הראסטות מסמלות ,שאתה ראסטפריאני
סינדי ברייקספיר ,ושנדרת נדר, נדר נזירי
שלא להסתרק או להסתפר ,במשך פרק זמן מסוים
,ויש לזה חשיבות .ואסור להקל בזה ראש
?מה חשיבותן של הראסטות
?זה? -זה חלק מהעניין .זאת הזהות שלי, כן-
.זאת הזהות שלי
ואז אתה עובר על כל הכללים :לחיים, לפי כתבי הקודש
,איך לאכול, איך לחיות ...איך להתייחס לאחרים
והוא האמין שאם תקפיד ,על הכללים האלה
,החיים יהיו טובים יותר .לא רק שלך אלא של כולם
,המריחואנה אינה חוקית בג'מייקה
,אך הראסטות מעשנים אותה .לדבריהם, במצוות כתבי הקודש
חזון יוחנן מורה ."ליטול מן העשב"
.העשב היה לנו מזון טקסי
,אנחנו מעשנים מסיבות מסוימות .לא רק כדי להתמסטל
,הוא מכניס אותנו למצב רוח מקודש .שליו, מאושר ומלא השראה
?נולדת בתור ראסטפרי
,כשנולדתי וגדלתי ...הייתה כמות מסוימת של
.מודעות לכוח עליון
,תמיד הייתי בודד בעולם
ולא מצאתי אנשים ?שחושבים כמוני, אתה יודע
,אז המשכתי והמשכתי ,הגעתי לקינגסטון
,פגשתי אנשים ,אנשי ראסטה
וגיליתי שזה אותו הדבר .שקיים בתוכי. זה אותו הדבר
?בן כמה היית כשזה התחיל .‏-משהו כמו 18-17
אני חושב
,שבאמונה ובידע של היילה סלאסי .בוב מצא את אביו האמתי
.שהוא מעולם לא הכיר באמת
.אני חושבת שהוא ראה את עצמו .בזה הוא מצא את עצמו
הוא כבר לא היה .חצי לבן או חצי שחור
.יש רק אהבה אחת
"‏"21 באפריל 1966
למרות הגשם השוטף, המונים "חיכו בנמל התעופה "פליסדוס
.להגעתו של אגדה בימי חייו ,בעיני אחדים הוא מלך המלכים
.אריה יהודה, אפילו אל
,חברי כת מקומית, הראסטפריאנים ,הסוגדים לו כאל
.הפגינו נוכחות מרשימה
,הוד מעלתו ,הקיסר היילה סלאסי הראשון
.קיסר אתיופיה, הגיע
,כשהמטוס נחת .אלפים רצו והקיפו את המטוס
.חלקם עישנו .השוטרים היו חסרי אונים
,אדוארד סיאגה ראש ממשלת ג'מייקה לשעבר ,סלאסי ניגש לפתח המטוס ...אני זוכר
,אחרי 20 דקות בערך .הוא פשוט חזר פנימה
.לא נתנו לו לרדת מהמטוס
,אז הוא ירד מהמטוס ובירך !ואני אמרתי "רגע, זה איש קטן
זה האיש שעליו אומרים" "!שהוא אלוהים? הם משוגעים
,ישבתי על האופניים שלי ,חיכיתי לו
,וכשהוא הגיע .הוא הסתכל לי ישר בעיניים
זה היה כאילו הוא הסתכל .לכולם ישר בעיניים
.אבל הוא הסתכל על כולם .אני זוכר. ראיתי את זה
,והוא פשוט סובב את הראש
.והסתכל ישר עליי, ועשה ככה
,והסתכלתי והסתכלתי ,וראיתי את היד שלו
.וראיתי סימן על היד שלו
,ותאמין לי, אחי .כשראיתי את זה, השתגעתי
.רצתי בחזרה לטרנץ' טאון
"‏"'סלאסי הוא הכנסייה', 1968
ככל שבוב התעמק ,בדת הראסטפריי
.המוזיקה שלו נשזרה בה
הוא התעניין בהיבט .הפרשנות החברתית של המוזיקה
,קונרוי קופר "פסנתרן, "סטודיו 1 ,מר דוד לא אהב את זה .כי זה לא היה מסחרי מספיק
,אז הוא היה קצת מתוסכל
כי לא התאפשר לו לעשות מוזיקה .כמו שהוא רצה לעשות אותה
,וגם, בתקופה ההיא .הייתה בעיה של כסף
לא היה כדאי להתווכח ,עם קוקסון על כסף
.אלא אם כן רצית מלחמה
אם היית הולך ,ומבקש ממנו את הכסף שלך
הוא בדרך כלל היה .עושה פוזה של קשוח
,הוא היה מוקף בביריונים שלו .אתה יודע? שומרי ראש כאלה
,לפי המסורת, בימים ההם
,אמנים שהקליטו לא הרוויחו כסף
כי חברות התקליטים שאספו את הכסף
.לא נתנו לאמנים כסף .שילמנו לנו שכר מינימום-
.‏3 לירות בשבוע, זהו .לכל אחד
.לא יכולת לחיות מזה ?בוב היה יכול לחיות מזה-
לא, לכן בוב נאלץ לעזוב .ולעבוד באופן עצמאי
אז רוברט עזב את הלהקה .ונסע לדלאוור, לארצות הברית
.הוא היגר
רובי החליט לנסוע ,לאימא שלו באמריקה
אבל לפני זה, מר דוד .עודד אותו ואת ריטה להתחתן
,'להיאחז בתחושה הזאת'" "בוב וריטה ולסטר סטרלינגס, 1970
.אני לא הוזמנתי לחתונה .וגם לא פיטר
,אבל בגלל שהוא אחינו .חיינו עם זה
,התחתנו ב-11 בפברואר .והוא עזב ב-12 בפברואר
"ווילמינגטון, דלאוור, ארה"ב"
הוא בא הנה... אימא שלו רצתה .אותו כאן. בוב אהב את אימא שלו
,הוא מצא עבודה במלון דופונט ,בשאיבת אבק
."ואז הוא מצא עבודה ב"קרייזלר
,דרק ודוטי היגין בני דודיו של בוב ,כשהוא עבד שם .נדמה לי שהוא נהג במלגזה
,נדמה לי שיש לו שיר על זה ..."נהגתי במלגזה כל הלילה"
"‏"'זה בסדר', 1970
"הבית של אימא של בוב"
,איביס פיטס חבר מדלאוור הוא היה צנוע מאוד ,ואוהב מאוד
.ושקט מאוד, באמת
?הוא עישן הרבה גנג'ה בזמן הזה
.כן, וגם גידל אותה .בחצר האחורית
והייתה לו שורה של צמחי קנאביס ...בגובה כזה
,לא האמנתי! כי בימים ההם ,בווילמינגטון, דלאוור
שברו לאנשים דלתות .בגלל ג'וינט קטן
הייתי בא אליו הביתה, היינו יורדים למרתף, הוא ניגן בגיטרה שלו
.ואני בקונגס שלי. אני נגן קונגס .ופשוט היינו מנגנים
.לא ידעתי שהוא כזה מוזיקאי גדול
.הוא מעולם לא ויתר על המוזיקה ,אימא שלו התקשרה אליי ואמרה
נסטה יושב כל היום במרתף" ."ומנגן בגיטרה שלו
לא סבלתי את זה, כי לא עשיתי .את מה שרציתי לעשות
,אז חזרתי לג'מייקה .כי הייתי חייב עוד חופש
כשרובי חזר מארה"ב, החלטנו .להקים חברת תקליטים עצמאית
."וויילן סולם"
."אז הקלטנו את "בנד דאון לואו
"בנד דאון לואו" .הגיע למקום הראשון
.התחלנו להתבסס כלכלית היינו רוכבים על אופניים
ומפיצים את התקליטים ,למכונות תקליטים
,"ל"סאונד סיסטמים .לחנויות תקליטים, על אופניים
,ג'ודי מואט "זמרת, "איי-ת'רי "המוזיקה של ה"וויילרס .שלטה באולמות הריקודים
בקושי השמיעו אותה .בתחנות הרדיו בג'מייקה
תעשיית המוזיקה .סבלה מדעות קדומות
הבעיה הראשונה ,הייתה שהיינו ראסטפריאנים
,אלן "סקיל" קול כדורגלן מקצועי "ומנהל ה"וויילרס והבעיה השנייה הייתה .שלא היינו חתומים בחברה גדולה
.זה היה עול כבד
,השדרנים האלה, כשהם עלו לשידור .היו להם תכניות משלהם, לפעמים
היו להם סטים של תקליטים ,מחברות תקליטים שונות
.שהם היו חייבים להשמיע .לפעמים הם לא כללו אותנו
,כדי שיכללו אותנו .נאלצנו להיות קשוחים לפעמים
הייתי מסיע את בוב .עם "סקיל" קול, פראוזר וטק לייף
,זוכר אותם .את שני הגנגסטרים הקטנים? -כן
.כן
,הייתי נוסע לתחנת הרדיו
,לי ג'אפה ,"נגן מפוחית ב"וויילרס 75-1973 והם היו משאירים אותי במכונית .ונכנסים
.ל"סקיל" קול הייתה אלת בייסבול .לא משחקים בייסבול בג'מייקה
אין לי מושג איפה .הוא מצא אלת בייסבול
.ו"סקיל" קול היה בחור מגודל ?כן. -נכון-
,הם היו נכנסים לתחנת הרדיו ...והתפקיד שלי היה להקשיב לרדיו
כדי לוודא שבאמת .משמיעים את התקליט. -כן
,"ואז קוקסון, "סטודיו 1 דואלקריד, טרוג'ן ופרינס באסטר
החליטו להקים חברה בשם ."ביג טרי"
.ואז ה"וויילרס" שלפו את הגרזן
אם אתה עץ גדול"
אנחנו הגרזן הקטן"
מושחזים וכורתים אותך"
!חדים"
."כדי לכרות אותך"
ה'וויילרס' התחילו לעבוד" "עם מפיק חדש: לי 'סקראץ'' פרי
,הנה לי "סקראץ'" פרי, בשידור חי .בסרט התיעודי על בוב מארלי
.יחי הקיסר סילאסי
,ברק ורעם .ברד, גופרית ואש
.זאת אש .אלה מים
.וזאת אפריקה, על החוט
.לי פרי עבד עם קוקסון
,אז כשלי פתח עסק עצמאי ,הערכנו אותו
כי הוא הלך בעקבותינו .ועזב את קוקסון
...הניסיון שלי עם "סקראץ'" הוא
.קודם כול, הוא מפיק חדשני מאוד
.יצירתי מאוד עד כדי כך שהיה מלהיב
לראות אותו נכנס לאולפן עם חצי בקבוק של רום לבן
ומטפטף ממנו .לארבע פינות האולפן
...ואז הוא היה נכנס ל
.ריקוד שלו ,הוא לא היה כותב תווים
...הוא היה אומר "?אולי תנגן ככה"
,הוא היה מקפץ על רקע המוזיקה .והם בעקבותיו
אני חושב שההקלטות המוקדמות .שלו עם ה"וויילרס" היו הטובות ביותר
לפרי הייתה השפעה רבה .על הקריירה של בוב
אני אוהב את בוב כל כך .שזה פשוט חבל
לי "סקראץ'" פרי .הוא חלק ממני .לכן הוא אהב אותי
.ואני חלק ממנו
למה אהבו ?את המוזיקה שלו כל כך
,בגלל הסיפור שהוא סיפר .והוא סיפר אותו עם רגש
.סיפר אותו ככה שתאמין
.הייתה לו נשמה מבורכת .נפש מבורכת
אבל הוא איבד שליטה, לא ידע ,לאיזה צד ללכת, מה לעשות
.ותמיד חיפש מישהו שידריך אותו
.הוא אמר שהוא רצה לעבוד אתי
"?אמרתי "אתה בטוח ."הוא אמר "כן
,אם אתה רוצה לעבוד אתי" ."אתה צריך לשמוע בקולי
.החזון שלי היה ג'ה .ג'ה ראסטפאריי
.מוזיקת הסקא הייתה בשביל לרקוד .לשתות בירה ולרקוד
.זאת לא הייתה מוזיקה רוחנית
נאמר רבות בכתבי הקודש ,שתהיה מוזיקה
,ושכל בני האדם, מכל העולם .ינגנו וירקדו וישירו אותה
.זה כתוב בחזון יוחנן ?איזו מוזיקה זו יכולה להיות
.רגאיי
מה שהפך את זה לרגאיי
.הוא ריף הגיטרה
.זה שינוי המקצב ...הגיטרה הייתה מנגנת
...ואז היא עברה ל
.חלק מהדברים האלה קרו במקרה
,מישהו עשה משהו "!והמפיק אמר "אהבתי את זה
,קוקסון קנה מכשיר מארה"ב
,והוא היה באולפן הרבה זמן .ואף אחד לא ידע להשתמש בו
,החליטו לחבר אותו ,וכשהוא היה מחובר
."הבינו שזה מכשיר "דיליי ,אז כשאתה פורט פעם אחת
.זה מיד חוזר שוב
...ובאולפנים האחרים שמעו
,וחשבו שזאת גיטרה .שמשמיעה עוד צלילים
,אז הרגאיי, לדעתי .התפתח בזכות אשליה
"‏"'דאפי קונקרור', 1970
...המקצב הוא
,ברגאיי יש 3 פעימות מתוך 4 .ואתה מדמיין את הפעימה הבאה
.מרגיש את הפעימה הבאה .זה הרגאיי: להרגיש
.פעימת לב .להרגיש
.כן... פעימת לב
.הדבר האמתי
הרכיבים הבסיסיים של המוזיקה .הם התופים והבס
כי התופים .היו כלי הנגינה הראשונים
,אז התוף הוא קצב הלב .והבס הוא עמוד השדרה
אני חושב שהתופים והבס משחקים .תפקיד חשוב במוזיקה של בוב
,דיוויד "זיגי" מארלי בנו של בוב .פמילי מן" וקרלטון. שני אחים"
.יש להם סגנון משלהם
רגאיי הוא רעיון .של כל סוגי המוזיקה
,יש בו פאנק ,יש בו רית'ם אנד בלוז
,יש בו נשמה
.והוא מאוד ג'אזי, כשהוא מוכן
עבדתי בחברה ,"בשם "נשיונל ניקוי יבש
,והייתי אחראית על סניף
וריטה נכנסה יום אחד .עם בגדים לניקוי יבש
היא נתנה את הבגדים ,"ואמרה "ריטה מארלי
...אז הופתעתי מאוד, כי
המארלים היחידים שהכרתי .היו המארלים הלבנים
."קראתי להם "המארלים הלבנים ...ו
"?אז שאלתי, "מי זה מארלי ."היא אמרה, "זה בעלי
"?ושאלתי, "מי אבא שלו ,היא אמרה שהיא לא יודעת הרבה
אבל היא יודעת שקראו לו ,קפטן מארלי", ואמרתי"
"!זה אבא שלי"
,אימא שלי עבדה בבית הארחה
ואבא שלי התאכסן שם כשחזר ,מהפלגה, או מאיפה שלא יהיה
.ושם היא פגשה אותו
ומערכת היחסים שלהם ?הייתה ממושכת או קצרה
.אני חושבת שהיא הייתה קצרה
.אימא שלי לא ידעה מה קרה לו
בג'מייקה הייתה חברה גדולה ."ומבוססת, "מארלי את פלאנט
."קבלני בניין, "מארלי את פלאנט
...רוב עבודות הבניין במדינה .הם החברה שביצעה אותן
והוא תמיד אמר .שהם קרובי משפחה שלו
פעם, הוא ניסה ללוות מהם כסף ,כדי לקנות מכונית
.כדי להפיץ את התקליטים שלהם
והאגדה מספרת שכשהוא ,נכנס למשרד, כולם הסתובבו
.מרוב שהוא היה דומה להם
.הם אמרו לנו להסתלק .לא ידוע להם שנולד לנורוול ילד
,כמו שאני מכיר את אבי
"אני לא יודע אם "דחייה ,זו מילה חזקה מדי
,אבל ייתכן שדחו אותו ...בהחלט, כי
זו הייתה תקופה אחרת, ואבי .היה איש משמעת קשוח, בדרכו
בימים ההם, הראסטרפריאנים .לא היו מקובלים בחברה כמו היום
,הוא אמר לי, "כשכל זה קרה ,זה נתן לי יותר כוח
."כי הלכתי וכתבתי שיר"
"?שאלתי, "איזה שיר .הוא אמר, "תנסה ללמוד אותו
הוא נקרא" .'האבן בה מאסו הבונים'
".אני האבן. זה אני"
.רציתי להשמיע לך שיר ,לפי מה שסיפרו לנו
,בוב, לאחר שביקר אצל אביך ,וחש דחוי
,הוא כתב את השיר הזה ,על החוויה ההיא
.ואני סקרן לדעת מה דעתך .באמת? מעניין לשמוע-
"‏"'אבן פינה', 1970
האבן בה מאסו הבונים"
".תהיה תמיד אבן הפינה"
.שיר יפה
,שמעתי את השיר הזה בעבר .אבל לא ייחסתי לו חשיבות מיוחדת
,אבל אני מבין .ייתכן שאתה צודק
?מותר לי לדבר
...כן
.כמה שזה נכון
כי בוב פרסם .את השם "מארלי" בעולם
?אתה יודע ,"הוא מילא את העולם ב"מארלים
באמצעות המוזיקה שלו .והילדים שלו
.והוא... עכשיו הוא ה-מארלי ?אתה יודע
,עכשיו הוא ה-מארלי ואף אחד לא יודע מה קרה
...לאחרים, שהיו .נערצים ונפלאים
.עכשיו הם ברקע והוא בחזית
?מדהים, לא .כן. כן
.באמת
,אני חושבת שמה שקרה לו ...הדחייה ההיא
זה מה שאפשר לו .לדבר לכל העולם
ואני חושבת שיש .המון אנשים שסובלים
יש המון אנשים ,שהרגישו את מה שהרגשתי
.ויש לי מסר שיכול להביא שינוי
,'הקלטת דמו של 'נו וומן נו קריי" "בסגנון גוספל. פסנתרן: פיטר טוש
"‏"לונדון, 1973
מישהו צלצל אליי ,ואמר, "דרך אגב
בוב מארלי וה'וויילרס' נמצאים" "?בלונדון. רוצה לפגוש אותם
,כריס בלאקוול "מייסד "איילנד רקורדס ,הסתקרנתי לפגוש אותם .כי כבר שמעתי עליהם רבות
,כשהם נכנסו למשרד .הם היו מרשימים מאוד
.כריזמטיים מאוד
."אמרתי להם "לכו, תקליטו אלבום ,שאלתי כמה הם צריכים
,הם ענו לי .ונתתי להם כסף לשם כך
לקחנו 4,000 ליש"ט ."והקלטנו את האלבום "קץ' א-פייר
רציתי להבהיר שזאת להקת .רוק שחורה. זה מה שרציתי שיחשבו
הרגשתי שבוב ,מוכן לנסות את זה
.ושהאחרים לא נלהבים
,במצב הרוח של בוב אז .זה לא הפריע לו
,הוא אמר ."אני חייב להתחיל איפשהו"
הוא תמיד אמר: "אם לא מתחילים ."איפשהו, לא מגיעים לשום מקום
...בוב רצה להגיע .לא רק לג'מייקנים
,בוב רצה להגיע לשוק האמריקני ,לשוק האירופאי
ולשם כך, הוא היה צריך .לתת לזה "פלפל" כזה
"'ה'וויילרס' - 'קץ' א פייר"
האלבום הראשון היה ללא ספק .ה"מפוסטר" ביותר
.הוספתי לו כל מיני דברים
כל הגיטרות והקלידים .מוקלטים בהכפלת ערוצים
"‏"'ג'ונגל בטון', 1973
.לא היה לי ספק שזה יצליח .לא היה לי ספק
התרחיש היחיד שהיה מונע את ההצלחה
היה שלא אצליח לשכנע אותם .לצאת לסיבוב הופעות
.זה הדבר היחיד שהדאיג אותי
הם יצאו לסיבוב ההופעות ,הידוע לשמצה
.והעניינים השתבשו. היו צרות
יצאנו לסיבוב הופעות באנגליה ,"עם האלבום "קץ' א-פייר
אבל אף אחד לא אמר לנו ,"שזה "סיבוב קידום
.ולכן לא ישלמו לנו
,אתם הלהקה הכי גדולה בג'מייקה
ואתם בטח חושבים שאם תיסעו .לאנגליה, זה יהיה אותו הדבר
.בוב היה מציאותי יותר ,הוא אמר לי
".'אף אחד לא מכיר את ה'וויילרס"
אני חושב שבוב הבין ,שהוא צריך לצאת ולהופיע
ואני חושב שהאחרים .לא היו בטוחים בזה
?זה א'-ב', אתה יודע ,אתה יושב באוטובוס כל הלילה
,נוסע בכבישים .אוכל מזון נוראי... זה קשה
במקרה של באני, אני חושב שהוא .פשוט לא רצה להיות בקור ובשלג
.הוא חשב שזה לא שווה את זה
.בוב רצה להצליח
.באני ופיטר היו מיליטנטיים יותר ,אנשים רצו להפריד ביניהם
כי הם לא רצו להתעסק .עם באני ופיטר
,"כשאתה אומר "אנשים ?"אתה מתכוון ל"איילנד רקורדס
.כמובן
סיבוב ההופעות באמריקה .היה הבא בתור
,אז שאלתי "?ישלמו לנו על זה"
...כריס בלאקוול אמר שלא, כי ."תופיעו במועדונים של פריקים"
אתה יודע, מקומות שקורים בהם .כל מיני דברים לא-מוסריים
,אמרתי, "כריס .אתה יודע שאנחנו ראסטפריאנים
למה אתה חושף אותנו" "?למצבים כאלה
אם ה'וויילרס' לא יופיעו במועדונים" ."כאלה, אף אחד לא ישמע עליהם
?אז אמרתי, "כן
אז אני לא יוצא" ."לסיבוב ההופעות הזה. אני פורש
,חשבתי שאחיי יעשו כמוני ,כי השיחה נגעה גם להם
אבל נוצר רושם .שאני המתנגד היחיד
,עמדתי על שלי בכל זאת .ואני עדיין עומד על שלי
,הם יצאו לסיבוב הופעות
,עם ג'ו היגס .המורה שלנו, במקומי
פיטר החליט לעזוב את ההרכב" "קצת אחרי סיבוב ההופעות בארה"ב
,פיטר היה טיפוס מיליטנטי .והוא לא חיבב את כריס בלאקוול
הוא חשב שכריס בלאקוול .מרמה אותם
פיטר טוש בריאיון מ-1983 בסביבות שנת 74', הקלטנו ,שני אלבומים עם כריס בלאקוול
והוא התכוון לעבוד אתנו ,כאילו אנחנו לא מקצועיים
,או כאילו אנחנו טירונים .וזה לא מצא חן בעיניי
אבל אחרי 12 שנה ,"בתור זמר רקע ב"וויילרס
לא היו לי הרבה הזדמנויות להגיד ,או לבטא את מה שבתוכי
.וזה פגע מאוד ביכולת שלי ,אז עזבתי
.כי אני זקוק להכרה ולכבוד
,בשבילנו, הילדים .הוא לא היה אבא חם ואוהב
...אבא ש
"!תיזהר, בן"
?הוא היה קשוח, אתה יודע .קשוח, קשוח
אני יודע, אישית, שהלב שלי ,יכול להיות קשה כמו אבן
.אבל רך כמו מים
.תמיד היינו פעילים ,היינו על החוף, רצנו
...עשינו תחרויות ריצה ,תמיד היו תחרויות
.כדי לראות מי יכול לנצח אותו
.הוא לא ויתר לנו "...הם ילדים, ארוץ לאט"
...הוא רץ הכי מהר שאפשר, נגדנו
,סדלה מארלי בתו של בוב .ובעיניו זה היה הכי מצחיק בעולם .אותנו זה לא כל כך הצחיק
כן, אף אחד לא רצה .שילדיו יתקרבו אלינו
...דוחים, מסטולים" ההורים שלכם רק מעשנים גראס
ומנגנים, ולכן אסור" ."לילד שלי לשחק איתכם
.זה לא היה דבר חיובי
,היו חברות שכדי לישון אצלי
היו צריכים לספר להורים שלהן .שהן ישנות במקום אחר
.הוא אמר, "את לא צריכה חברות
,יש לך אחים ואחיות" .וזה כל מה שאת צריכה
."אל תחשבי שאת זקוקה לחברים"
אני חושב שבוב עבר כל כך הרבה ...דברים שונים בחיים ש
.לא היה לו קל לסמוך על אנשים
...אז
"?מי באמת אוהב אותי"
‏"ב-1974, בוב יצר "'הרכב חדש ל'וויילרס
,ההרכב הכיל את זמרות הרקע" "'איי ת'רי'
ההרמוניה לא השתנתה ."אחרי שבוב השתלט על "איי ת'רי
כי הוא עדיין רצה .לשמור על אותו הצליל
ובוב הזמין אותנו להשתתף ."בסיבוב ההופעות של "נאטי דרד
...מההופעה הראשונה, זה היה
.פיצוץ
.כל הכרטיסים נמכרו .הופענו רק במועדונים
,ב"פולז מול" בבוסטון .הופענו שישה לילות ברציפות
החוויה במועדונים ,של 500-400 מושבים
ה"רוקסי", "קווייט נייט" בשיקגו ...ומקומות אחרים
זה היה הזמן ,לראות את בוב מארלי בהופעה
כי היית קרוב אליו .כמו שאני קרוב אליך עכשיו
,היישר מטרנץ' טאון, ג'מייקה !בוב מארלי וה"וויילרס". קדימה
,ההופעה בלונדון ב-1975 ..."ב"לייסאום
.זה היה הרגע המכריע .מאותו רגע, כולם ידעו מי הוא
הייתה תחושה שהוא עומד .להיות כוכב-על
.קודם כול, האולם היה מלא .מלא מדי
,כשאתה בהופעה ,אם הצלחת להיכנס
,למרות שמאות נשארו בחוץ .אתה כבר מרגיש נהדר
והאנרגיה הזאת שלך ,עוברת ללהקה כשהיא עולה לבמה
.אז הם מרגישים משהו .ככה זה היה. פשוט... פיצוץ
,הוא עלה לבמה .והרגיש את הקהל מזיז את האולם
...זה היה "!כן, סוף סוף"
.הבית היה של כריס בלאקוול ,"קראו לו "בית איילנד
,וכמה חברים ומכרים שלו גרו שם ;לא כמו בית דירות
,הם הכירו זה את זה .וגרו למעלה ולמטה
,כריס נתן לבוב לעשות פה חזרות ,ובסופו של דבר, עם הזמן
.בוב קנה את הבית מכריס
,לי ג'אפה ,"נגן מפוחית ב"וויילרס 75-1973 לא נתנו לראסטפריאנים .לעלות לצפון העיר
,עד שבוב עבר לגור שם .לא ראית שם ראסטות
,מישהי שאלה את בוב ,‏"איך זה שאתה גר ברח' הופ 56
,'שני בתים מ'בית המלך" ,מעון המושל
,'ושלושה בתים מ'בית ג'מייקה" "?מעון ראש הממשלה
,ובוב אמר "אחותי ."אני מביא את הגטו לצפון העיר
אחת מהאנשים שגרו כאן לפני בוב ,הייתה סינדי ברייקספיר
.והיא גרה כאן עם אחיה, רדס
,אהבתי את המקום ...את הבית הישן, את הפרקט
.היה פשוט מקסים שם .קריר ומאוורר... נהדר
,אנשים תמיד התרוצצו שם ...עלו וירדו, צעקו, צחקו
היינו בדיוק באמצע הדבר התרבותי החשוב ביותר שהתרחש בג'מייקה
.באותה תקופה !זה קרה ממש שם
.זאת הייתה המפקדה .זה היה המרכז
בוב לא יצא מרח' הופ 56. אנשים .באו מכל רחבי העולם, לבקר
?גרת ברח' הופ עם אבא שלך
לא, גרנו כמה קילומטרים .מרח' הופ. -כן
...כי רח' הופ היה
.לא יודעת ."זה היה "מקום
.אצל ראסטפריאנים, הדלת פתוחה .אף אחד לא בודק תעודות זהות
.כל מיני אנשים באו לרח' הופ .טובים, רעים ובינוניים
,כל פעם שביקרת ברח' הופ 56 ,ראית כל מיני אנשים סביב בוב
,משוחחים ,מדברים על פוליטיקה
,מדברים על אלוהים ...מדברים על היסטוריה
.מדברים על הכול
,בוב היה קפדן מאוד .וניהל את זה כמו בצבא
.(קראנו לו "סקיפר" (קפטן
,היו לו כללים מחמירים .באותה תקופה
,נשים היו צריכות ללבוש שמלות .לא מכנסיים
היו אז... אסור לבוא ...ב"צבעי מלחמה", שפתון וצללית
זה מקום שורשי. אם את רוצה ,להיות עם הראסטות
את צריכה להשליך .את כל דברי ה"בבל" האלה
.זה היה מחנה
,עם כללים, דוקטרינות ...עקרונות לחיים
.זה היה רציני
.בוב הקפיד מאוד על מזון בריא
,הבלנדר תמיד פעל ,עם מיצים מצוינים
,חליטת אצות על האש ...תה דגים
.כל הדברים שמחזקים אותך
,כשפגשתי אותו .יצרנו שגרת אימונים
,השגרה הייתה: לקום בבוקר ...להתעמל, לרוץ המון, ללכת לים
זה נהיה חלק אינטגרלי .מסגנון החיים שלנו
הקטע של הראסטפריאנים ,מבוסס על חיי נצח
,שמירה על הגוף ...שהוא מקדש לאלוהים
,היינו רצים על החוף ואז במעלה ההר
,"למקום בשם "מפל קיין ריוור ...מפלים מדהימים
.צילמתי שם בווידיאו
...קיין ריוור ,היינו עולים לשם בשביל המפל
...לקבל אותו בגב וכל זה .זה היה העיסוי הכי טוב שיש
המקום שאנחנו עומדים בו עכשיו
.היה האצטדיון .כאן היה מגרש הכדורגל
...היו לנו שני שערים
.קטנים, של קט-רגל
לא שיחקנו יותר מחמישה .בכל קבוצה. קט-רגל
,אחד היה שם ...ואחד מאחור, כאן. אז אולי
וואו, זה מגרש קטן כשמסתכלים ?עליו. כמה זה, 40 מטר
.בוב היה תחרותי בכל דבר
.בכל דבר, הוא נתן 110%
.הוא היה להוט
,כל דבר שעשיתי עם הכדור .גם הוא ניסה לעשות
.הוא לא שיחק רק בשביל הכיף .זה היה חלק מהתהליך
,לפני שהוא היה כותב שיר ,הוא היה מדליק ג'וינט
,ואז רץ, כדי להמריץ את עצמו
,ואז מקבל עוד השראה .כדי שמילות השיר ייצאו
.הכי טוב לכתוב בכל מקום
.איפה שרק אפשר
.הוא התחיל לבוא ולבקר
היית שומע אותו ,עולה במדרגות בערב
,או אחרי הכדורגל ?כשהבית שקט, אתה יודע
,ואף אחד לא רואה מה אתה עושה
,כי בשעות היום ,הבית מלא אנשים
,אז אסור לך להיות גלוי מדי .כי יעלו עליך מיד
.שמעתי שאתה נשוי ?אתה נשוי
.לא
אתה מבין... דרך החיים המערבית .לא מתאימה לי
,אם אני צריך לחיות לפי החוק .אז לפי החוק של הוד מלכותו
,אם זה לא החוק של הוד מלכותו .אז אני יכול לעשות חוק לעצמי
"‏"'קינקי רגאיי', 1975
?מתי פגשת את בוב לראשונה
,פאט ויליאמס אם בנו .אני רואה את בוב בכל יום .‏ בוב גר ברח' 2. אני גרה ברח' 1
,לא שמתי לב אליו ,כי הוא הטריד אותי
.והלכתי וסיפרתי לאימא שלי .‏-בת כמה היית? -בת 16
,מה הוא עשה ?כשהוא הקדיש לך תשומת לב
,אמר דברים כמו ."אל 'תתני'. אני מגדל אותך"
."תזכרי, שלא יהיה לך חבר לפניי" .דברים כאלה
?הוא היה מקסים .כן, כן-
למה נמשכו אליו ?כל כך הרבה בנות
...אלוהים
?אתה לא מכיר את בוב
.הוא בחור חתיך
...אנשים מדמיינים ש
נשים עומדות בתור ,כדי להגיע לבוב מארלי
...תולשות ממך בגדים ?זה ככה
.לא
למה הייתה לו ?הצלחה כזאת אצל נשים
.כי הוא היה ביישן
,בוב לא היה רודף שמלות
.כמו שעושים ממנו
.הנשים רדפו אחריו
?הוא היה נאמן ?למי? לאלוהים? ג'ה-
.כן, הוא היה נאמן לג'ה .נאמן לאישה אחת? לא
?למה? הוא שייך למישהי
?מה זאת נאמנות .אידיאולוגיה מערבית
?טבעת על האצבע? נזם באף
.זה בשביל גברים מערביים
,דיאן ג'ובסון עורכת הדין של בוב .הם יכולים רק אישה אחת בכל פעם .בוב היה מסוגל ליותר
,פעם, אישה ניגשה אליי ואמרה
"?לא סיפרו לך שבוב נשוי" .ולא ידעתי
,למשך תקופה מסוימת .לא ידעתי שהוא נשוי
.זה נודע לי בסופו של דבר .אימא שלו סיפרה לי
,הוא נפגש עם ריטה בכלל .בתקופה ההיא? -בטח
.הם עבדו ביחד, אתה יודע .הופיעו בכל העולם ביחד
,כשהיינו בסיבובי הופעות .לריטה היה חדר משלה
.היא לא הייתה עם בוב
,היא ראתה את כל מה שקרה
אבל היה לה .מקסימום כבוד ליצירה
איך התמודדת עם כל השנים ,שהייתם נשואים
ובוב קיים מערכות יחסים ?עם נשים אחרות
.הפכתי להיות המלאך השומר שלו
בתקופה ההיא .כבר לא הייתי רק אשתו
בגלל שידעתי .איזו חשיבות יש לבוב
.זאת לא הייתה נסיעת כיף בשבילי .הייתה לנו משימה
זה היה מין מסע אוונגליסטי .כדי לקרב אנשים אל ג'ה
?יש ביניהם קשר, אתה יודע
.אני לא הייתי עושה את זה
,אם זה היה בעלי .לא הייתי עושה את זה
.לא חשבנו על נשים .לא עסקנו בזה
הוא היה בא ואומר לי "...ריטה, עשיתי ככה, קרה ככה"
הוא היה קורא לי לבוא .ולהוציא נשים מחדר ההלבשה שלו
...במצב כזה הוא היה מתקשר אליי ."בואי ותסלקי אותן בשבילי"
.והייתי עושה את זה בטוב .בואו, בנות. הגיע זמן לישון"
"...יש לנו הופעה מחר, אז"
...היא לא כעסה, אתה יודע, אבל
.לפעמים ראית שכואב לה
.לכולנו כאב
.וזה מה שהוא לא אהב
הוא לא אהב שאנחנו יודעים .שכואב לה, ושזה ניכר בנו
.ואז... "בואו, הולכים לאכול גלידה .הולכים לאכול המבורגרים
"?מה אתם רוצים"
?את חושבת שהוא היה אנוכי
.כן. זה לא הוגן כלפי הנשים
...זה לא הוגן בכלל, אבל .עדיין, לא יכולנו לשנוא אותו
‏"לבוב נולדו 11 ילדים "משבע נשים שונות
"1976"
,בקינגסטון יש שכונות עוני יריבות
ובהן קהילות שלמות .מפולגות למגזרים יריבים
אזורים אלה נשלטים בידי ,מפלגתו של ראש הממשלה
,המואשמים בהיותם קומוניסטים
או בידי מפלגת האופוזיציה ,"ג'מייקה לייבור"
.המואשמת בהיותה פשיסטית
,המצב הפוליטי בג'מייקה ,באותה תקופה
.היה מין עימות של מזרח מול מערב .זה היה מפחיד
,צד אחד היה אולטרה-שמרני, ימני .הצד של סיאגה
.הוא היה האיש של רייגן בקריביים
ומנלי ניסה להנהיג שיטה ,"של "סוציאליזם דמוקרטי
והמפלגות האחרות טענו .שזה רק קומוניזם בשם אחר
,לפעמים, רק נאצות ,או אבנים ובקבוקים
מושלכים מצד לצד. אך לעתים ,קרובות, גם פצצות ואש חיה
ומדי יום מתפרסמים בעיתונים דיווחים
על מעשי הרצח .מהימים הקודמים בקינגסטון
.זה נהיה עניין של גנגסטרים
.גנגסטרים פוליטיים
אלה האנשים ששמרו על הסדר .מטעם חברי הפרלמנט
,באזורים מסוימים .בעלי הכוח היו הגברתנים
,'טוני וולץ מפלגת פי-אן-פי ,אם בחורה מוצאת חן בעיניך ,גם בעיניך וגם בעיניי
...ואנחנו רבים עליה .זה ככה
.הוא אוהב את הפי-אן-פי .אתה אוהב את הג'יי-אל-פי
.אתה תילחם על הפי-אן-פי שלך
.בוב היה מיודד עם כולם
,לויד "ברד" מקדונלד "זמר, ה"וויילינג סולז "כל הרעים ממפלגת ה"לייבור .היו חברים של בוב
.וגם כל הרעים מהפי-אן-פי
האנשים האלה והוא .גדלו באותה השכונה
.אלה אנשים רעים מאוד
,יכולת לפגוש מישהו, ולמחרת היית פותח עיתון בג'מייקה
,ורואה את רשימת 10 המבוקשים ,וארבעה מהם כבר מתו
...נשארו חמישה
,חלקם אהבו את המוזיקה ...אבל הקטע העיקרי שלהם היה
.מלחמות ומעשים רעים
,כשיש אלימות פוליטית
,צעירים נלחמים נגד צעירים ,בשם פוליטיקאים
.אז יש לי בחילה
.בעיניי, אף אחד מהם לא עוזר לעם
."זה "הפרד ומשול
בוב הופיע עם סטיבי וונדר .בג'מייקה
.הם ביצעו שני שירים ביחד
,"נדמה לי שאת "אמונה טפלה ,שבוב הכיר
."ו"אני יריתי בשריף
בתור מחווה, סטיבי תרם חצי מהמשכורת שלו על המופע
לבית הספר לעיוורים