?רוצים שהשירות ימשיך להיות חינם
"זאת "טירת חוף הכף .בגאנה, מערב אפריקה
מכאן נשלחו אפריקנים משועבדים ,לאיים הקריביים
לצפון אמריקה .ולמקומות אחרים בעולם
,מהטירה הזאת, בממוצע ‏10,000 אפריקנים משועבדים
.נשלחו מדי שנה
,בסך הכול .כ-60 מיליון אפריקנים שועבדו
למי שעבר בדלת הזאת .לא היה שום סיכוי לחזור
לכן, הדלת הזאת קיבלה את השם ."הדלת שאין ממנה חזרה"
!ג'ה ראסטפאריי
!ג'ה
!ראסטפאריי
!ג'ה
"מארלי"
.הוא אהב לשיר
,לימדתי אותו שירים קטנים .והוא אהב אותם
:והעיקרי שהוא אהב היה היה לי חמור קטן, אפור"
אני מאכיל אותו באסם בכל יום"
,וכשהוא שומע אותי שורק" הוא יודע שיש לי דרדר
הוא מעדיף לאכול דרדרים" "...ולא חציר
גב' ג'יימס" "המורה הראשונה של בוב
זה הדבר היחיד" ."שהחמור שלי יודע להגיד
...ויכולת לראות שהוא ,שר לפי הקצב
.ויכולת לראות שהוא נהנה מזה
איך זה התחיל? האם המוזיקה ?תמיד הייתה חלק מחייך
?כשהיית קטן .כן, גדלתי במשפחה מוזיקלית-
,הסבא, האימא, הדוד .האחות, הילדים... כולם
?באיזה אזור בג'מייקה ?בסיינט אן. -כן-
.זה בטבע .בגבעות
ניין מייל, סיינט אן" "מקום הולדתו של בוב
.בוב מארלי הוא בן דוד שלי
.כולנו נולדנו בבית של סבים שלנו
.זה הבית על ראש הגבעה, שם
"סלגדו' פירט, בן דוד'"
רוברט נסטה מארלי" "נולד ב-6 בפברואר 1945
,גידלנו תפוחי אדמה ...קקאו, בננה
.עבדנו קשה
,בחמש בבוקר אתה קם ,תופס את החמור
...חולב את הפרה וכל זה
"בית ילדותו של בוב"
,בוב אהב לרכוב על החמור
,סדלה מארלי בוקר אמו של בוב לצאת לשדה עם סבא שלו .ודברים כאלה
.כי הוא ילד כפרי, אתה יודע
ניין מייל היה מקום .בלי הרבה פעילויות תרבות
,נוויל "באני" ליווינגסטון "ה"וויילרס .לא היה חשמל באזורים האלה
,"היו שם הרבה "פיני-ווליז ,גחליליות
,וזה היה האור היחיד בלילות .חוץ מהירח והכוכבים
אצל הצעירים בקינגסטון "היה מנהג של "ג'וקבוקס
."ו"סאונד סיסטם .זה היה ממש מנהג
ואתה זוכר מתי פגשת .לראשונה את רוברט? -כן
,בפעם הראשונה שראיתי אותו ראיתי בחורצ'יק צעיר
,חותך חתיכת עץ לחתיכות קטנות ,ושם אותן על הראש, אחת אחת
...ומוריד אותן
.והוא היה הילד הג'ינג'י היחיד שם
.כל היתר היו שחורים
?מי היה אבא של בוב
,סבא שלי היה איש מאנגליה ,איש לבן
.והוא עבד מטעם הממשלה, ביער
הוא היה אחראי על היערות .באזור הזה
,קפטן" נורוול מארלי" אביו של בוב ,"הוא אהב שקראו לו "קפטן ."אבל שמו היה "נורוול
,פגשתי אותו שם, בניין מייל
,ובתור איש לבן באזור הזה .הוא תמיד רכב על הסוס שלו
.הוא ואבא שלי התיידדו
באותה תקופה, הוא ראה נערה ,צעירה, וכנראה מצאתי חן בעיניו
,ובסופו של דבר נהיינו זוג .וככה זה קרה
בת כמה הייתה אחותך ?כשהיא פגשה את הקפטן
.היא הייתה בת 16
...הקפטן היה בערך .בן 60 פלוס
.אז הוא היה מבוגר .כן-
,רוברט מארלי, דודו של בוב" "ומשפחתו
"בוב קרוי על שמו"
קוראים לי פיטר מארלי, ובוב מארלי .הוא דודן שלי מדרגה שנייה
?מה ידעת על אביו של בוב מארלי
זו התמונה היחידה של נורוול .הוא רכב על סוס רוב הזמן .הוא שירת בצבא הבריטי
נדמה לי שהוא הוצב איפשהו בהודו ,במלחמת העולם השנייה
.וסבל מהלם קרב
אין ראיות לכך שנורוול שירת בקרב" "או עלה מעל לדרגת טוראי
,אומרים שהוא שתה ?וחי... מה אפשר להגיד
.חיים מלאים
בוב ואמו פגשו את נורוול" "פעמים ספורות בלבד
,סבתא-רבתא שלי ,"אנחנו קוראים לה "יאיא
.הגיעה לגיל 135
.היא גידלה אותנו
,כשבוב היה בא לחצר שלה
היא הייתה קוראת לבוב ."הילד הגרמני"
צחקו עליו ?בגלל שהוא היה בן תערובת
.כן. לא רק צחקו
.צחקו" זאת לא מילה" .דחו אותו
הוא עסק בכל העיסוקים :של הדודים המבוגרים שלו
,הם היו מחויבים להזיז את הסוסים ,לדאוג שיהיה אוכל לחזירים
והם השאירו את .כל העבודות האלה לרוברט
הוא היה צריך להרוויח .כל ארוחה שלו
,אבא שלי לבן .ואימא שלי שחורה
"עכשיו קוראים לי "בן כלאיים .או מה שזה לא יהיה
.טוב... אני לא באף צד
אני לא בצד של השחורים .ולא בצד של הלבנים
.אני בצד של אלוהים
,זה שברא אותי .זה שהביא אותי משחור ומלבן
,למדנו באותו בית ספר
והוא לימד אותי :דברים שעושים בכפר
,לרכוב על חמור, לרכוב על סוס ...לעשות דברים כאלה
,ואני לימדתי אותו על מוזיקה
כי אלה הדברים שנחשפתי אליהם .לפני שהגעתי לסיינט אן
הייתי רגיל לבנות גיטרות מבמבוק ,וגיטרות מפחיות סרדינים
,חתכתי כבלי חשמל הוצאתי את החוטים הדקים
.והכנתי מהם מיתרים ."היינו מנגנים "מנטו
,הם היו בונים קופסה .ושמים בה שלוש חתיכות מתכת
."איך קראו לזה? "רומבה בוקס ."קראו לזה "רומבה בוקס
,יש ממתכת, בגדלים שונים .עם סוגים שונים של הד
אבל היה גם משהו ."שקראו לו "בנג'ו
,היו פה המון כאלה
...והתופים ,היו מותחים עורות של פרות
.ואנשים היו מייצרים תופים בעצמם
,"אז תוף, "רומבה בוקס ."בנג'ו, ו"שייק-שייק
...כן
,דרך זה
:רוברט מארלי מצא מוצא
.הגיטרה שלו
,‏"כשבוב היה בן 12 הוא ואמו עברו לקינגסטון
"בחיפוש אחר חיים טובים יותר"
,טרנץ' טאון" "קינגסטון
.גדלנו בטרנץ' טאון ,היינו חשופים לכל דבר
.כי יש שם אנשים רעים .בסוף מתברר שהם נוכלים
,לויד "ברד" מקדונלד חבר של בוב .יש מוזיקאים וספורטאים
.כולם חיים אחד ליד השני .זה כמו כור היתוך
,כשחייתי בטרנץ' טאון
.בצעירותי, ההישרדות הייתה קלה
הדבר היחיד שהיינו צריכים .להיזהר ממנו היה השוטרים
,השוטרים היו תופסים אותך ,מפלילים אותך
,היו מכניסים אותך לכלא ...ובגלל שאתה מטרנץ' טאון
אם שואלים אותך מאיפה אתה ,"ואתה עונה "טרנץ' טאון
.הלך עליך ?אתה יודע
,'דסי סמית חבר של בוב .היה קשה .ככה זה בכל קינגסטון
,הרבה אנשים לא יודעים ...אבל בוב, אני וכולנו
.הלכנו לישון רעבים לעתים קרובות .רעבים באמת
"...לא "אכלתי קצת מזה !שום דבר
,אחד המשפטים המוכרים היה ."תשתה מים ולך לישון"
בימים ההם לא היה לנו יותר .מזוג נעליים וסט אחד של בגדים
.הסתובבנו יחפים כל הזמן .גם בוב
.הרבה אנשים לא יודעים את זה
סבל ומאבקים כאלה יכולים .להוביל אותך לכיוון רע או טוב
וזה מה שהוא עשה: הוא ידע ,שהמוזיקה תוציא אותו מזה
,אז הוא התמיד בזה והתרכז ?אתה יודע
זוהי התמונה" "המוקדמת ביותר של בוב
,בתור אדם שחי שם .אתה נאלץ להיות יצירתי
:שם נולדה מוזיקת הרגאיי .בטרנץ' טאון
בטרנץ' טאון יש רחובות :מ-1 עד 13
,ראשון, שני, שלישי .'רביעי, חמישי, שישי וכו
."הוא שר על זה בשיר "נאטי דרד
...בטרנץ' טאון אתה תמצא
כל הכישרון בג'מייקה .בא מטרנץ' טאון
.לשם היו לוקחים את העבדים
.אז... יש שם וייבריישן כבד
,אלווין "סקו" פטרסון ,נגן כלי הקשה "ה"וויילרס .הוא היה שונה
.הוא רק אהב מוזיקה
.מוזיקה, קריקט וכדורגל
,יום אחד הוא בא נתן לי את הספרים ואמר
."אני לא חוזר לבית הספר"
הוא אמר, "יש לי חבר ."שאני יכול לתת לו את הספרים
,וזה מה שהוא עשה .והתחיל לעסוק במוזיקה שלו
,רוברט המשיך והמשיך והמשיך
."ואמר לי, "ככה זה צריך להיות
,אמרתי לו "לא .אני רוצה ללמוד באוניברסיטה
."אני לא יכול להתעסק במוזיקה" ."הוא אמר "לא, מוזיקה
?מתי התחלת לעסוק במוזיקה
,תמיד התעניינתי במוזיקה ,אבל בתקופה ההיא למדתי מקצוע
.ופגשתי אנשים שידעו לשיר .אחד מהם היה דזמונד דקר
דזמונד דקר ובוב
,ג'ימי קליף זמר מג'מייקה עבדו בתור רתכים .באותו המקום
,דזמונד דקר בא
,ועשיתי לו אודישן .והקלטנו שיר
,ואחרי השיר ההוא .גם רוברט רצה להקליט
,"אז דזמונד לקח אותו ל"בוורליז
והוא הקליט שיר, כדי להוכיח לי ,שאם הוא יכול להקליט שיר
.גם אני יכול
השיר 'אל תשפוט' הוקלט" "ב-1962, כשבוב היה בן 16
שמתי לב לצורת .השימוש שלו במילים בשירים
,אל תשפוט" היה שיר מהפכני" .שמגן על הזכויות שלו כאינדיבידואל
,חשבתי "וואו ."הוא באמת משורר טוב
אחרי ההקלטה, לזלי קונג רצה ,להחליף לבוב את השם
"כי "רוברט מארלי ,לא נשמע קליט וקליל
."אז הוא רצה לקרוא לבוב "אדם ."אדם מארלי"
.בוב לא הסכים
אבל הקלטות הסולו של בוב" "לא זכו להצלחה
הוא הבין שלהקה ,היא הדבר המתאים
.ולא להיות אמן סולו
היינו שומעים להקות ,"'כמו "פרנקי ליימן וה'טינאייג'רס
,"ה"דריפטרס ..."ה"פלאטרס
.אז תהליך גיוס יצא לדרך ...אני ורוברט התחלנו
.להקים את הלהקה
,ואז בא בחור גבוה, שחרחר
,פיטר טוש 1987-1944 ,נאה, בשם פיטר ,שידע לנגן בגיטרה, ורוברט אמר
"?אתה מנגן גיטרה? ברצינות"
,אז הוא תכף נתן לו את הגיטרה ,גיטרת מתכת עם ארבעה מיתרים
,אבל פיטר כיוון את הגיטרה
.וזהו זה
.רח' 1 הוא רחוב המוזיקה
היו שלושה או ארבעה מקומות .ברח' 1 שעשינו בהם חזרות
.ועשינו חזרות בכל יום ...היינו בוב, פיטר, באני
קראנו לעצמנו .(ג'ובניילז" (קטינים"
."אחים מהגטו" ,בחזרות, היו אומרים לנו
.אתם באים מסביבה של יללות" .אנשים אצלכם תמיד בוכים
אתם צריכים" ".'לקרוא לעצמכם ה'וויילרס
,"ההרמוניה של ה"וויילרס
וההתפתחות המוזיקלית ..."של ה"וויילרס
.ג'ו היגס היה אחראי לזה
הייתה לו קריירה שלו, והוא החליט .לאמץ את הלהקה בתור פרויקט
,ככל שהלהקה השתפרה "!אנשים היו אומרים "הם מוכנים
.וג'ו אמר "לא, הם עוד לא מוכנים .שזה לא יעלה להם לראש
."הם עדיין בעבודה" .עשינו חזרות במשך שנתיים
.היינו שרים בפארק, בעיר, לאנשים
,"היינו שרים ב"באקוואל .לכל הראסטות שם
,"שרנו אפילו בבית הקברות "מיי פן .לדאפים שם
דאפי' היא רוח רעה'" "או רוח רפאים
...המדיניות שלו הייתה ש
כוכבים גדולים מסתבכים בצרות ,לפעמים כשהם מתחילים לפחד
,כשהם מתחילים לחשוש .על הבמה
אז הוא אמר שאם נלך ,לבית הקברות, ב-2 לפנות בוקר
,ונשיר לאנשים שם .לא נפחד כשנעלה לבמה
,והלכנו, עם ג'ו ,התיישבנו על קברים
...ניגנו כמה פעמים, עד ש .הוא חשב שאנחנו אמיצים מספיק
"ג'מייקה - יום העצמאות"
,עצמאות ג'מייקה" "אוגוסט 1962
,בזמן שקיבלנו עצמאות המוזיקאים בג'מייקה
,קלייב צ'ין ,מפיק מוזיקלי "רנדיז רקודרס" רצו מוזיקה ."שתיקרא "מוזיקה ג'מייקנית
.בג'מייקה הומצא מקצב ייחודי
.אני לא חושב שזה נעשה בכוונה ,זה היה ניסיון לנגן משהו
.וככה זה יצא
,"זה זכה לשם "רגאיי ,"אבל זה התחיל בתור "סקא
והדגש במקצב הוא על פעימה .אחרת, לא זאת שמודגשת בד"כ
בפעימה משנית .במקום בפעימה ראשית
הסקא נולד מתוך מוזיקה ,אמריקנית שנחשפנו אליה
יחד עם מוזיקה מסורתית מג'מייקה ...כגון מנטו, קליפסו, קומינה
,היינו בבר
,אסטון "פמילי מן" בארט "בסיסט, ה"וויילרס ,ערב אחד ,ואחד החבר'ה אמר
,"תקשיבו ללהקה הזאת" .והפעיל שיר במכונת התקליטים
,(השיר נקרא "סימר דאון" (תירגע
ולא הושמע אף שיר אחר .במכונת התקליטים, כל הערב
,"רק "סימר דאון .אני אומר לך
סימר דאון" נכנס היישר" ,למקום הראשון במצעד הפזמונים
.וה"וויילרס" יצאו לדרך
,"איך היה לעבוד ב"סטודיו 1 ?שם התחלת, בימים ההם
...היה טוב, כי ,חוויה ראשונה בתחום המוזיקה
,לעבוד עם מוזיקאים טובים .ולנסות לעשות הרמוניות... היה נהדר
,שמעתי שאתה, באופן אישי .עברת לגור באולפן
.לפעמים .קוקסון הכין לך חדר אחורי-
.כן
,קלמנט "קוקסון" דוד "בעלים ומפיק, "סטודיו 1 .קוקסון היה בחור חכם
,יש לו אוזן למוזיקה .מוזיקה טובה
,אולי הוא לא ניגן בכלי
אולי הוא לא ידע אפילו ,אם הגיטרה מכוונת
.אבל הוא ידע מתי זה נשמע טוב
,בוב אנדי "זמר, "סטודיו 1 ,הייתה לו תכנית רדיו משלו ,חנות תקליטים משלו
,סאונד סיסטם" משלו" .אולפן משלו... הוא היה מנהיג
,קוקסון היה כמו אבא בשבילנו
,דאדלי סיבלי ,זמר ואיש ניקיון "‏"סטודיו 1 .למען האמת .קוקסון היה כמו אבא בשבילנו
.הוא דאג לנו
,‏"כשבוב היה בן 17 "אמו נטשה אותו ועזבה לארה"ב
קוקסון נתן לרובי חדר קטן .בחלק האחורי של האולפן
,גם לי לא היה איפה לגור .אז רובי ואני גרנו שם
,שנינו גרנו שם .ונהיינו חברים טובים
,הוא נתן לרובי פטיפון .והרבה תקליטים מחו"ל
,רובי הקשיב להם בקנאות .כי הוא היה ממוקד ורציני
.אפילו בצעירותו
נוויל גאריק, מנהל אמנותי של ה"וויילרס", 1980-1974 המוזיקה של ג'מייקה התפתחה ,"ממה שנקרא אצלנו "דו-אובר
גרסאות של שירים .של אמנים אחרים מאמריקה
,'דיון וה'בלמונטס" "‏'בן נוער מאוהב', 1959
,'ה'וויילרס" "‏'בן נוער מאוהב', 1964
היה לבוב סאונד טוב, כי הוא היה .זמר סולן, וההרמוניות היו מהודקות
,ריטה מארלי זמרת, אשתו של בוב ההרמוניות של באני ופיטר .היו פנטסטיות
'ל'וויילרס" ,היו כמה להיטים בג'מייקה
".אך הם עדיין לא היו מוכרים בחו"ל"
,פיטר ובאני היו דברנים ,היו באים ואומרים שלום
...אבל בוב היה מאוד .מרוחק, ונועץ מבט
.עומד ומסתכל
למרות שהיה ברור שיש ביניהם ,אהבה והערכה הדדית
.הייתה מתיחות מתחת לפני השטח
אף אחד לא רצה .להיות כפוף לאחר
המוזיקה הייתה הדבק .שחיבר ביניהם
"‏"'פוט איט און', 1965
תמיד היינו הולכים ברגל ,לחלק האחורי של האולפן
.ויוצאים לרח' גריניץ' פארק
.ריטה גרה ברח' גריניץ' פארק
,בתקופה הזאת .הוא שם עליי עין
,הוא רק אמר ."הבחורונת ההיא מוצאת חן בעיניי"
.באני הביא לי מכתב
הוא שלח את המכתב .דרך חבר שלו, לא בעצמו
הוא כתב שמצאתי חן בעיניו .ושהוא רוצה לדבר אתי
"!בוא ותדבר" ...הוא עמד בצד הדרך
.הוא היה ביישן מאוד .ביישן מאוד. בחור ביישן
.הייתה בו רצינות .ראו שהוא מחפש אהבה
ידעתי שהוא אהב את ריטה .כי הייתי קרוב אליהם
."קראנו לה "ריץ .היא הייתה כמו אחות קטנה שלנו
.לא חשבתי שאני אוהבת שחומים ,תמיד חלמתי על גבר גבוה
שחור, חתיך... כל בחורה בג'מייקה .חולמת על גבר גבוה ושחור
.בוב היה מנודה, כי הוא לא השתייך .הוא היה באמצע
...שחור וגם לבן. אז .אתה אפילו לא שחור
,הוא תמיד הרגיש כמו אאוטסיידר .כי הוא היה בן תערובת
כשמורטימר פלאנו ,פרש עליו את חסותו
,דני סימס המנהל והמו"ל הבלעדי של בוב, 1967-1972 .הוא זכה אוטומטית בקבלה
מורטימר פלאנו היה מנהיג רוחני .של רסטפארים, שלימד את בוב
.הוא היה מעין מטיף .הוא הטיף לראסטפריאניזם
.והיו לו מאמינים
.הוא חבר לבוב כשהיה צעיר
.אני חושב שהיה להם חיבור טוב
?בוב העריץ אותו .כן-
כל הסבל שקיים בג'מייקה .הופך אותך לאדם מיליטנטי
כי אתה תמיד מחפש דרך .להיחלץ מהשיטה הזאת
ואנחנו רואים את הראסטפארי .כדת של גאולה
הנבואה אומרת שהדיכוי ,מכעיס את האדם הנבון
?ומי כועס יותר מעושה דברי .כך אמר אלוהינו, ראסטפארי
הראסטפארים היו האפרו-צנטרים ,השחורים האמתיים היחידים
,שהטיפו להסתמכות עצמית ,שהטיפו לביטחון עצמי
אבל אנחנו מפרשים .את כתבי הקודש אחרת
רוב המקומות שמוזכרים .בכתבי הקודש נמצאים באפריקה
.גן עדן נמצא באפריקה
חכמינו מלמדים שאנחנו צריכים ,לראות באדם השחור אלוהים
,בשבילנו .מישהו שנוכל להזדהות אתו
ישוע הבטיח לבני האדם ,שישוב בתוך אלפיים שנה
,וכשהוא ישוב ,הוא יהיה מלך המלכים
באמצעות שושלותיהם .של המלך שלמה והמלך דוד
.אנחנו מחכים לראות מי זה יהיה
.איש אחד: היילה סלאסי הראשון
הקיסר היילה סלאסי הראשון .הוא גלגול נשמתו של ישוע הנוצרי
.הוא האל שלנו .אל הראסטה
:ראסטה אמר .טעם החיים הוא להיות מאושר
,כולם אמורים להיות מאושרים .ולחיות בשלום, אהבה ואחדות
.יה, מן
"בוב ו"ברד בטרנץ' טאון אני חושב שכשהוא התחיל ,לקחת את הראסטה ברצינות
.הוא התחיל לגדל ראסטות
הראסטות מסמלות ,שאתה ראסטפריאני
סינדי ברייקספיר ,ושנדרת נדר, נדר נזירי
שלא להסתרק או להסתפר ,במשך פרק זמן מסוים
,ויש לזה חשיבות .ואסור להקל בזה ראש
?מה חשיבותן של הראסטות
?זה? -זה חלק מהעניין .זאת הזהות שלי, כן-
.זאת הזהות שלי
ואז אתה עובר על כל הכללים :לחיים, לפי כתבי הקודש
,איך לאכול, איך לחיות ...איך להתייחס לאחרים
והוא האמין שאם תקפיד ,על הכללים האלה
,החיים יהיו טובים יותר .לא רק שלך אלא של כולם
,המריחואנה אינה חוקית בג'מייקה
,אך הראסטות מעשנים אותה .לדבריהם, במצוות כתבי הקודש
חזון יוחנן מורה ."ליטול מן העשב"
.העשב היה לנו מזון טקסי
,אנחנו מעשנים מסיבות מסוימות .לא רק כדי להתמסטל
,הוא מכניס אותנו למצב רוח מקודש .שליו, מאושר ומלא השראה
?נולדת בתור ראסטפרי
,כשנולדתי וגדלתי ...הייתה כמות מסוימת של
.מודעות לכוח עליון
,תמיד הייתי בודד בעולם
ולא מצאתי אנשים ?שחושבים כמוני, אתה יודע
,אז המשכתי והמשכתי ,הגעתי לקינגסטון
,פגשתי אנשים ,אנשי ראסטה
וגיליתי שזה אותו הדבר .שקיים בתוכי. זה אותו הדבר
?בן כמה היית כשזה התחיל .‏-משהו כמו 18-17
אני חושב
,שבאמונה ובידע של היילה סלאסי .בוב מצא את אביו האמתי
.שהוא מעולם לא הכיר באמת
.אני חושבת שהוא ראה את עצמו .בזה הוא מצא את עצמו
הוא כבר לא היה .חצי לבן או חצי שחור
.יש רק אהבה אחת
"‏"21 באפריל 1966
למרות הגשם השוטף, המונים "חיכו בנמל התעופה "פליסדוס
.להגעתו של אגדה בימי חייו ,בעיני אחדים הוא מלך המלכים
.אריה יהודה, אפילו אל
,חברי כת מקומית, הראסטפריאנים ,הסוגדים לו כאל
.הפגינו נוכחות מרשימה
,הוד מעלתו ,הקיסר היילה סלאסי הראשון
.קיסר אתיופיה, הגיע
,כשהמטוס נחת .אלפים רצו והקיפו את המטוס
.חלקם עישנו .השוטרים היו חסרי אונים
,אדוארד סיאגה ראש ממשלת ג'מייקה לשעבר ,סלאסי ניגש לפתח המטוס ...אני זוכר
,אחרי 20 דקות בערך .הוא פשוט חזר פנימה
.לא נתנו לו לרדת מהמטוס
,אז הוא ירד מהמטוס ובירך !ואני אמרתי "רגע, זה איש קטן
זה האיש שעליו אומרים" "!שהוא אלוהים? הם משוגעים
,ישבתי על האופניים שלי ,חיכיתי לו
,וכשהוא הגיע .הוא הסתכל לי ישר בעיניים
זה היה כאילו הוא הסתכל .לכולם ישר בעיניים
.אבל הוא הסתכל על כולם .אני זוכר. ראיתי את זה
,והוא פשוט סובב את הראש
.והסתכל ישר עליי, ועשה ככה
,והסתכלתי והסתכלתי ,וראיתי את היד שלו
.וראיתי סימן על היד שלו
,ותאמין לי, אחי .כשראיתי את זה, השתגעתי
.רצתי בחזרה לטרנץ' טאון
"‏"'סלאסי הוא הכנסייה', 1968
ככל שבוב התעמק ,בדת הראסטפריי
.המוזיקה שלו נשזרה בה
הוא התעניין בהיבט .הפרשנות החברתית של המוזיקה
,קונרוי קופר "פסנתרן, "סטודיו 1 ,מר דוד לא אהב את זה .כי זה לא היה מסחרי מספיק
,אז הוא היה קצת מתוסכל
כי לא התאפשר לו לעשות מוזיקה .כמו שהוא רצה לעשות אותה
,וגם, בתקופה ההיא .הייתה בעיה של כסף
לא היה כדאי להתווכח ,עם קוקסון על כסף
.אלא אם כן רצית מלחמה
אם היית הולך ,ומבקש ממנו את הכסף שלך
הוא בדרך כלל היה .עושה פוזה של קשוח
,הוא היה מוקף בביריונים שלו .אתה יודע? שומרי ראש כאלה
,לפי המסורת, בימים ההם
,אמנים שהקליטו לא הרוויחו כסף
כי חברות התקליטים שאספו את הכסף
.לא נתנו לאמנים כסף .שילמנו לנו שכר מינימום-
.‏3 לירות בשבוע, זהו .לכל אחד
.לא יכולת לחיות מזה ?בוב היה יכול לחיות מזה-
לא, לכן בוב נאלץ לעזוב .ולעבוד באופן עצמאי
אז רוברט עזב את הלהקה .ונסע לדלאוור, לארצות הברית
.הוא היגר
רובי החליט לנסוע ,לאימא שלו באמריקה
אבל לפני זה, מר דוד .עודד אותו ואת ריטה להתחתן
,'להיאחז בתחושה הזאת'" "בוב וריטה ולסטר סטרלינגס, 1970
.אני לא הוזמנתי לחתונה .וגם לא פיטר
,אבל בגלל שהוא אחינו .חיינו עם זה
,התחתנו ב-11 בפברואר .והוא עזב ב-12 בפברואר
"ווילמינגטון, דלאוור, ארה"ב"
הוא בא הנה... אימא שלו רצתה .אותו כאן. בוב אהב את אימא שלו
,הוא מצא עבודה במלון דופונט ,בשאיבת אבק
."ואז הוא מצא עבודה ב"קרייזלר
,דרק ודוטי היגין בני דודיו של בוב ,כשהוא עבד שם .נדמה לי שהוא נהג במלגזה
,נדמה לי שיש לו שיר על זה ..."נהגתי במלגזה כל הלילה"
"‏"'זה בסדר', 1970
"הבית של אימא של בוב"
,איביס פיטס חבר מדלאוור הוא היה צנוע מאוד ,ואוהב מאוד
.ושקט מאוד, באמת
?הוא עישן הרבה גנג'ה בזמן הזה
.כן, וגם גידל אותה .בחצר האחורית
והייתה לו שורה של צמחי קנאביס ...בגובה כזה
,לא האמנתי! כי בימים ההם ,בווילמינגטון, דלאוור
שברו לאנשים דלתות .בגלל ג'וינט קטן
הייתי בא אליו הביתה, היינו יורדים למרתף, הוא ניגן בגיטרה שלו
.ואני בקונגס שלי. אני נגן קונגס .ופשוט היינו מנגנים
.לא ידעתי שהוא כזה מוזיקאי גדול
.הוא מעולם לא ויתר על המוזיקה ,אימא שלו התקשרה אליי ואמרה
נסטה יושב כל היום במרתף" ."ומנגן בגיטרה שלו
לא סבלתי את זה, כי לא עשיתי .את מה שרציתי לעשות
,אז חזרתי לג'מייקה .כי הייתי חייב עוד חופש
כשרובי חזר מארה"ב, החלטנו .להקים חברת תקליטים עצמאית
."וויילן סולם"
."אז הקלטנו את "בנד דאון לואו
"בנד דאון לואו" .הגיע למקום הראשון
.התחלנו להתבסס כלכלית היינו רוכבים על אופניים
ומפיצים את התקליטים ,למכונות תקליטים
,"ל"סאונד סיסטמים .לחנויות תקליטים, על אופניים
,ג'ודי מואט "זמרת, "איי-ת'רי "המוזיקה של ה"וויילרס .שלטה באולמות הריקודים
בקושי השמיעו אותה .בתחנות הרדיו בג'מייקה
תעשיית המוזיקה .סבלה מדעות קדומות
הבעיה הראשונה ,הייתה שהיינו ראסטפריאנים
,אלן "סקיל" קול כדורגלן מקצועי "ומנהל ה"וויילרס והבעיה השנייה הייתה .שלא היינו חתומים בחברה גדולה
.זה היה עול כבד
,השדרנים האלה, כשהם עלו לשידור .היו להם תכניות משלהם, לפעמים
היו להם סטים של תקליטים ,מחברות תקליטים שונות
.שהם היו חייבים להשמיע .לפעמים הם לא כללו אותנו
,כדי שיכללו אותנו .נאלצנו להיות קשוחים לפעמים
הייתי מסיע את בוב .עם "סקיל" קול, פראוזר וטק לייף
,זוכר אותם .את שני הגנגסטרים הקטנים? -כן
.כן
,הייתי נוסע לתחנת הרדיו
,לי ג'אפה ,"נגן מפוחית ב"וויילרס 75-1973 והם היו משאירים אותי במכונית .ונכנסים
.ל"סקיל" קול הייתה אלת בייסבול .לא משחקים בייסבול בג'מייקה
אין לי מושג איפה .הוא מצא אלת בייסבול
.ו"סקיל" קול היה בחור מגודל ?כן. -נכון-
,הם היו נכנסים לתחנת הרדיו ...והתפקיד שלי היה להקשיב לרדיו
כדי לוודא שבאמת .משמיעים את התקליט. -כן
,"ואז קוקסון, "סטודיו 1 דואלקריד, טרוג'ן ופרינס באסטר
החליטו להקים חברה בשם ."ביג טרי"
.ואז ה"וויילרס" שלפו את הגרזן
אם אתה עץ גדול"
אנחנו הגרזן הקטן"
מושחזים וכורתים אותך"
!חדים"
."כדי לכרות אותך"
ה'וויילרס' התחילו לעבוד" "עם מפיק חדש: לי 'סקראץ'' פרי
,הנה לי "סקראץ'" פרי, בשידור חי .בסרט התיעודי על בוב מארלי
.יחי הקיסר סילאסי
,ברק ורעם .ברד, גופרית ואש
.זאת אש .אלה מים
.וזאת אפריקה, על החוט
.לי פרי עבד עם קוקסון
,אז כשלי פתח עסק עצמאי ,הערכנו אותו
כי הוא הלך בעקבותינו .ועזב את קוקסון
...הניסיון שלי עם "סקראץ'" הוא
.קודם כול, הוא מפיק חדשני מאוד
.יצירתי מאוד עד כדי כך שהיה מלהיב
לראות אותו נכנס לאולפן עם חצי בקבוק של רום לבן
ומטפטף ממנו .לארבע פינות האולפן
...ואז הוא היה נכנס ל
.ריקוד שלו ,הוא לא היה כותב תווים
...הוא היה אומר "?אולי תנגן ככה"
,הוא היה מקפץ על רקע המוזיקה .והם בעקבותיו
אני חושב שההקלטות המוקדמות .שלו עם ה"וויילרס" היו הטובות ביותר
לפרי הייתה השפעה רבה .על הקריירה של בוב
אני אוהב את בוב כל כך .שזה פשוט חבל
לי "סקראץ'" פרי .הוא חלק ממני .לכן הוא אהב אותי
.ואני חלק ממנו
למה אהבו ?את המוזיקה שלו כל כך
,בגלל הסיפור שהוא סיפר .והוא סיפר אותו עם רגש
.סיפר אותו ככה שתאמין
.הייתה לו נשמה מבורכת .נפש מבורכת
אבל הוא איבד שליטה, לא ידע ,לאיזה צד ללכת, מה לעשות
.ותמיד חיפש מישהו שידריך אותו
.הוא אמר שהוא רצה לעבוד אתי
"?אמרתי "אתה בטוח ."הוא אמר "כן
,אם אתה רוצה לעבוד אתי" ."אתה צריך לשמוע בקולי
.החזון שלי היה ג'ה .ג'ה ראסטפאריי
.מוזיקת הסקא הייתה בשביל לרקוד .לשתות בירה ולרקוד
.זאת לא הייתה מוזיקה רוחנית
נאמר רבות בכתבי הקודש ,שתהיה מוזיקה
,ושכל בני האדם, מכל העולם .ינגנו וירקדו וישירו אותה
.זה כתוב בחזון יוחנן ?איזו מוזיקה זו יכולה להיות
.רגאיי
מה שהפך את זה לרגאיי
.הוא ריף הגיטרה
.זה שינוי המקצב ...הגיטרה הייתה מנגנת
...ואז היא עברה ל
.חלק מהדברים האלה קרו במקרה
,מישהו עשה משהו "!והמפיק אמר "אהבתי את זה
,קוקסון קנה מכשיר מארה"ב
,והוא היה באולפן הרבה זמן .ואף אחד לא ידע להשתמש בו
,החליטו לחבר אותו ,וכשהוא היה מחובר
."הבינו שזה מכשיר "דיליי ,אז כשאתה פורט פעם אחת
.זה מיד חוזר שוב
...ובאולפנים האחרים שמעו
,וחשבו שזאת גיטרה .שמשמיעה עוד צלילים
,אז הרגאיי, לדעתי .התפתח בזכות אשליה
"‏"'דאפי קונקרור', 1970
...המקצב הוא
,ברגאיי יש 3 פעימות מתוך 4 .ואתה מדמיין את הפעימה הבאה
.מרגיש את הפעימה הבאה .זה הרגאיי: להרגיש
.פעימת לב .להרגיש
.כן... פעימת לב
.הדבר האמתי
הרכיבים הבסיסיים של המוזיקה .הם התופים והבס
כי התופים .היו כלי הנגינה הראשונים
,אז התוף הוא קצב הלב .והבס הוא עמוד השדרה
אני חושב שהתופים והבס משחקים .תפקיד חשוב במוזיקה של בוב
,דיוויד "זיגי" מארלי בנו של בוב .פמילי מן" וקרלטון. שני אחים"
.יש להם סגנון משלהם
רגאיי הוא רעיון .של כל סוגי המוזיקה
,יש בו פאנק ,יש בו רית'ם אנד בלוז
,יש בו נשמה
.והוא מאוד ג'אזי, כשהוא מוכן
עבדתי בחברה ,"בשם "נשיונל ניקוי יבש
,והייתי אחראית על סניף
וריטה נכנסה יום אחד .עם בגדים לניקוי יבש
היא נתנה את הבגדים ,"ואמרה "ריטה מארלי
...אז הופתעתי מאוד, כי
המארלים היחידים שהכרתי .היו המארלים הלבנים
."קראתי להם "המארלים הלבנים ...ו
"?אז שאלתי, "מי זה מארלי ."היא אמרה, "זה בעלי
"?ושאלתי, "מי אבא שלו ,היא אמרה שהיא לא יודעת הרבה
אבל היא יודעת שקראו לו ,קפטן מארלי", ואמרתי"
"!זה אבא שלי"
,אימא שלי עבדה בבית הארחה
ואבא שלי התאכסן שם כשחזר ,מהפלגה, או מאיפה שלא יהיה
.ושם היא פגשה אותו
ומערכת היחסים שלהם ?הייתה ממושכת או קצרה
.אני חושבת שהיא הייתה קצרה
.אימא שלי לא ידעה מה קרה לו
בג'מייקה הייתה חברה גדולה ."ומבוססת, "מארלי את פלאנט
."קבלני בניין, "מארלי את פלאנט
...רוב עבודות הבניין במדינה .הם החברה שביצעה אותן
והוא תמיד אמר .שהם קרובי משפחה שלו
פעם, הוא ניסה ללוות מהם כסף ,כדי לקנות מכונית
.כדי להפיץ את התקליטים שלהם
והאגדה מספרת שכשהוא ,נכנס למשרד, כולם הסתובבו
.מרוב שהוא היה דומה להם
.הם אמרו לנו להסתלק .לא ידוע להם שנולד לנורוול ילד
,כמו שאני מכיר את אבי
"אני לא יודע אם "דחייה ,זו מילה חזקה מדי
,אבל ייתכן שדחו אותו ...בהחלט, כי
זו הייתה תקופה אחרת, ואבי .היה איש משמעת קשוח, בדרכו
בימים ההם, הראסטרפריאנים .לא היו מקובלים בחברה כמו היום
,הוא אמר לי, "כשכל זה קרה ,זה נתן לי יותר כוח
."כי הלכתי וכתבתי שיר"
"?שאלתי, "איזה שיר .הוא אמר, "תנסה ללמוד אותו
הוא נקרא" .'האבן בה מאסו הבונים'
".אני האבן. זה אני"
.רציתי להשמיע לך שיר ,לפי מה שסיפרו לנו
,בוב, לאחר שביקר אצל אביך ,וחש דחוי
,הוא כתב את השיר הזה ,על החוויה ההיא
.ואני סקרן לדעת מה דעתך .באמת? מעניין לשמוע-
"‏"'אבן פינה', 1970
האבן בה מאסו הבונים"
".תהיה תמיד אבן הפינה"
.שיר יפה
,שמעתי את השיר הזה בעבר .אבל לא ייחסתי לו חשיבות מיוחדת
,אבל אני מבין .ייתכן שאתה צודק
?מותר לי לדבר
...כן
.כמה שזה נכון
כי בוב פרסם .את השם "מארלי" בעולם
?אתה יודע ,"הוא מילא את העולם ב"מארלים
באמצעות המוזיקה שלו .והילדים שלו
.והוא... עכשיו הוא ה-מארלי ?אתה יודע
,עכשיו הוא ה-מארלי ואף אחד לא יודע מה קרה
...לאחרים, שהיו .נערצים ונפלאים
.עכשיו הם ברקע והוא בחזית
?מדהים, לא .כן. כן
.באמת
,אני חושבת שמה שקרה לו ...הדחייה ההיא
זה מה שאפשר לו .לדבר לכל העולם
ואני חושבת שיש .המון אנשים שסובלים
יש המון אנשים ,שהרגישו את מה שהרגשתי
.ויש לי מסר שיכול להביא שינוי
,'הקלטת דמו של 'נו וומן נו קריי" "בסגנון גוספל. פסנתרן: פיטר טוש
"‏"לונדון, 1973
מישהו צלצל אליי ,ואמר, "דרך אגב
בוב מארלי וה'וויילרס' נמצאים" "?בלונדון. רוצה לפגוש אותם
,כריס בלאקוול "מייסד "איילנד רקורדס ,הסתקרנתי לפגוש אותם .כי כבר שמעתי עליהם רבות
,כשהם נכנסו למשרד .הם היו מרשימים מאוד
.כריזמטיים מאוד
."אמרתי להם "לכו, תקליטו אלבום ,שאלתי כמה הם צריכים
,הם ענו לי .ונתתי להם כסף לשם כך
לקחנו 4,000 ליש"ט ."והקלטנו את האלבום "קץ' א-פייר
רציתי להבהיר שזאת להקת .רוק שחורה. זה מה שרציתי שיחשבו
הרגשתי שבוב ,מוכן לנסות את זה
.ושהאחרים לא נלהבים
,במצב הרוח של בוב אז .זה לא הפריע לו
,הוא אמר ."אני חייב להתחיל איפשהו"
הוא תמיד אמר: "אם לא מתחילים ."איפשהו, לא מגיעים לשום מקום
...בוב רצה להגיע .לא רק לג'מייקנים
,בוב רצה להגיע לשוק האמריקני ,לשוק האירופאי
ולשם כך, הוא היה צריך .לתת לזה "פלפל" כזה
"'ה'וויילרס' - 'קץ' א פייר"
האלבום הראשון היה ללא ספק .ה"מפוסטר" ביותר
.הוספתי לו כל מיני דברים
כל הגיטרות והקלידים .מוקלטים בהכפלת ערוצים
"‏"'ג'ונגל בטון', 1973
.לא היה לי ספק שזה יצליח .לא היה לי ספק
התרחיש היחיד שהיה מונע את ההצלחה
היה שלא אצליח לשכנע אותם .לצאת לסיבוב הופעות
.זה הדבר היחיד שהדאיג אותי
הם יצאו לסיבוב ההופעות ,הידוע לשמצה
.והעניינים השתבשו. היו צרות
יצאנו לסיבוב הופעות באנגליה ,"עם האלבום "קץ' א-פייר
אבל אף אחד לא אמר לנו ,"שזה "סיבוב קידום
.ולכן לא ישלמו לנו
,אתם הלהקה הכי גדולה בג'מייקה
ואתם בטח חושבים שאם תיסעו .לאנגליה, זה יהיה אותו הדבר
.בוב היה מציאותי יותר ,הוא אמר לי
".'אף אחד לא מכיר את ה'וויילרס"
אני חושב שבוב הבין ,שהוא צריך לצאת ולהופיע
ואני חושב שהאחרים .לא היו בטוחים בזה
?זה א'-ב', אתה יודע ,אתה יושב באוטובוס כל הלילה
,נוסע בכבישים .אוכל מזון נוראי... זה קשה
במקרה של באני, אני חושב שהוא .פשוט לא רצה להיות בקור ובשלג
.הוא חשב שזה לא שווה את זה
.בוב רצה להצליח
.באני ופיטר היו מיליטנטיים יותר ,אנשים רצו להפריד ביניהם
כי הם לא רצו להתעסק .עם באני ופיטר
,"כשאתה אומר "אנשים ?"אתה מתכוון ל"איילנד רקורדס
.כמובן
סיבוב ההופעות באמריקה .היה הבא בתור
,אז שאלתי "?ישלמו לנו על זה"
...כריס בלאקוול אמר שלא, כי ."תופיעו במועדונים של פריקים"
אתה יודע, מקומות שקורים בהם .כל מיני דברים לא-מוסריים
,אמרתי, "כריס .אתה יודע שאנחנו ראסטפריאנים
למה אתה חושף אותנו" "?למצבים כאלה
אם ה'וויילרס' לא יופיעו במועדונים" ."כאלה, אף אחד לא ישמע עליהם
?אז אמרתי, "כן
אז אני לא יוצא" ."לסיבוב ההופעות הזה. אני פורש
,חשבתי שאחיי יעשו כמוני ,כי השיחה נגעה גם להם
אבל נוצר רושם .שאני המתנגד היחיד
,עמדתי על שלי בכל זאת .ואני עדיין עומד על שלי
,הם יצאו לסיבוב הופעות
,עם ג'ו היגס .המורה שלנו, במקומי
פיטר החליט לעזוב את ההרכב" "קצת אחרי סיבוב ההופעות בארה"ב
,פיטר היה טיפוס מיליטנטי .והוא לא חיבב את כריס בלאקוול
הוא חשב שכריס בלאקוול .מרמה אותם
פיטר טוש בריאיון מ-1983 בסביבות שנת 74', הקלטנו ,שני אלבומים עם כריס בלאקוול
והוא התכוון לעבוד אתנו ,כאילו אנחנו לא מקצועיים
,או כאילו אנחנו טירונים .וזה לא מצא חן בעיניי
אבל אחרי 12 שנה ,"בתור זמר רקע ב"וויילרס
לא היו לי הרבה הזדמנויות להגיד ,או לבטא את מה שבתוכי
.וזה פגע מאוד ביכולת שלי ,אז עזבתי
.כי אני זקוק להכרה ולכבוד
,בשבילנו, הילדים .הוא לא היה אבא חם ואוהב
...אבא ש
"!תיזהר, בן"
?הוא היה קשוח, אתה יודע .קשוח, קשוח
אני יודע, אישית, שהלב שלי ,יכול להיות קשה כמו אבן
.אבל רך כמו מים
.תמיד היינו פעילים ,היינו על החוף, רצנו
...עשינו תחרויות ריצה ,תמיד היו תחרויות
.כדי לראות מי יכול לנצח אותו
.הוא לא ויתר לנו "...הם ילדים, ארוץ לאט"
...הוא רץ הכי מהר שאפשר, נגדנו
,סדלה מארלי בתו של בוב .ובעיניו זה היה הכי מצחיק בעולם .אותנו זה לא כל כך הצחיק
כן, אף אחד לא רצה .שילדיו יתקרבו אלינו
...דוחים, מסטולים" ההורים שלכם רק מעשנים גראס
ומנגנים, ולכן אסור" ."לילד שלי לשחק איתכם
.זה לא היה דבר חיובי
,היו חברות שכדי לישון אצלי
היו צריכים לספר להורים שלהן .שהן ישנות במקום אחר
.הוא אמר, "את לא צריכה חברות
,יש לך אחים ואחיות" .וזה כל מה שאת צריכה
."אל תחשבי שאת זקוקה לחברים"
אני חושב שבוב עבר כל כך הרבה ...דברים שונים בחיים ש
.לא היה לו קל לסמוך על אנשים
...אז
"?מי באמת אוהב אותי"
‏"ב-1974, בוב יצר "'הרכב חדש ל'וויילרס
,ההרכב הכיל את זמרות הרקע" "'איי ת'רי'
ההרמוניה לא השתנתה ."אחרי שבוב השתלט על "איי ת'רי
כי הוא עדיין רצה .לשמור על אותו הצליל
ובוב הזמין אותנו להשתתף ."בסיבוב ההופעות של "נאטי דרד
...מההופעה הראשונה, זה היה
.פיצוץ
.כל הכרטיסים נמכרו .הופענו רק במועדונים
,ב"פולז מול" בבוסטון .הופענו שישה לילות ברציפות
החוויה במועדונים ,של 500-400 מושבים
ה"רוקסי", "קווייט נייט" בשיקגו ...ומקומות אחרים
זה היה הזמן ,לראות את בוב מארלי בהופעה
כי היית קרוב אליו .כמו שאני קרוב אליך עכשיו
,היישר מטרנץ' טאון, ג'מייקה !בוב מארלי וה"וויילרס". קדימה
,ההופעה בלונדון ב-1975 ..."ב"לייסאום
.זה היה הרגע המכריע .מאותו רגע, כולם ידעו מי הוא
הייתה תחושה שהוא עומד .להיות כוכב-על
.קודם כול, האולם היה מלא .מלא מדי
,כשאתה בהופעה ,אם הצלחת להיכנס
,למרות שמאות נשארו בחוץ .אתה כבר מרגיש נהדר
והאנרגיה הזאת שלך ,עוברת ללהקה כשהיא עולה לבמה
.אז הם מרגישים משהו .ככה זה היה. פשוט... פיצוץ
,הוא עלה לבמה .והרגיש את הקהל מזיז את האולם
...זה היה "!כן, סוף סוף"
.הבית היה של כריס בלאקוול ,"קראו לו "בית איילנד
,וכמה חברים ומכרים שלו גרו שם ;לא כמו בית דירות
,הם הכירו זה את זה .וגרו למעלה ולמטה
,כריס נתן לבוב לעשות פה חזרות ,ובסופו של דבר, עם הזמן
.בוב קנה את הבית מכריס
,לי ג'אפה ,"נגן מפוחית ב"וויילרס 75-1973 לא נתנו לראסטפריאנים .לעלות לצפון העיר
,עד שבוב עבר לגור שם .לא ראית שם ראסטות
,מישהי שאלה את בוב ,‏"איך זה שאתה גר ברח' הופ 56
,'שני בתים מ'בית המלך" ,מעון המושל
,'ושלושה בתים מ'בית ג'מייקה" "?מעון ראש הממשלה
,ובוב אמר "אחותי ."אני מביא את הגטו לצפון העיר
אחת מהאנשים שגרו כאן לפני בוב ,הייתה סינדי ברייקספיר
.והיא גרה כאן עם אחיה, רדס
,אהבתי את המקום ...את הבית הישן, את הפרקט
.היה פשוט מקסים שם .קריר ומאוורר... נהדר
,אנשים תמיד התרוצצו שם ...עלו וירדו, צעקו, צחקו
היינו בדיוק באמצע הדבר התרבותי החשוב ביותר שהתרחש בג'מייקה
.באותה תקופה !זה קרה ממש שם
.זאת הייתה המפקדה .זה היה המרכז
בוב לא יצא מרח' הופ 56. אנשים .באו מכל רחבי העולם, לבקר
?גרת ברח' הופ עם אבא שלך
לא, גרנו כמה קילומטרים .מרח' הופ. -כן
...כי רח' הופ היה
.לא יודעת ."זה היה "מקום
.אצל ראסטפריאנים, הדלת פתוחה .אף אחד לא בודק תעודות זהות
.כל מיני אנשים באו לרח' הופ .טובים, רעים ובינוניים
,כל פעם שביקרת ברח' הופ 56 ,ראית כל מיני אנשים סביב בוב
,משוחחים ,מדברים על פוליטיקה
,מדברים על אלוהים ...מדברים על היסטוריה
.מדברים על הכול
,בוב היה קפדן מאוד .וניהל את זה כמו בצבא
.(קראנו לו "סקיפר" (קפטן
,היו לו כללים מחמירים .באותה תקופה
,נשים היו צריכות ללבוש שמלות .לא מכנסיים
היו אז... אסור לבוא ...ב"צבעי מלחמה", שפתון וצללית
זה מקום שורשי. אם את רוצה ,להיות עם הראסטות
את צריכה להשליך .את כל דברי ה"בבל" האלה
.זה היה מחנה
,עם כללים, דוקטרינות ...עקרונות לחיים
.זה היה רציני
.בוב הקפיד מאוד על מזון בריא
,הבלנדר תמיד פעל ,עם מיצים מצוינים
,חליטת אצות על האש ...תה דגים
.כל הדברים שמחזקים אותך
,כשפגשתי אותו .יצרנו שגרת אימונים
,השגרה הייתה: לקום בבוקר ...להתעמל, לרוץ המון, ללכת לים
זה נהיה חלק אינטגרלי .מסגנון החיים שלנו
הקטע של הראסטפריאנים ,מבוסס על חיי נצח
,שמירה על הגוף ...שהוא מקדש לאלוהים
,היינו רצים על החוף ואז במעלה ההר
,"למקום בשם "מפל קיין ריוור ...מפלים מדהימים
.צילמתי שם בווידיאו
...קיין ריוור ,היינו עולים לשם בשביל המפל
...לקבל אותו בגב וכל זה .זה היה העיסוי הכי טוב שיש
המקום שאנחנו עומדים בו עכשיו
.היה האצטדיון .כאן היה מגרש הכדורגל
...היו לנו שני שערים
.קטנים, של קט-רגל
לא שיחקנו יותר מחמישה .בכל קבוצה. קט-רגל
,אחד היה שם ...ואחד מאחור, כאן. אז אולי
וואו, זה מגרש קטן כשמסתכלים ?עליו. כמה זה, 40 מטר
.בוב היה תחרותי בכל דבר
.בכל דבר, הוא נתן 110%
.הוא היה להוט
,כל דבר שעשיתי עם הכדור .גם הוא ניסה לעשות
.הוא לא שיחק רק בשביל הכיף .זה היה חלק מהתהליך
,לפני שהוא היה כותב שיר ,הוא היה מדליק ג'וינט
,ואז רץ, כדי להמריץ את עצמו
,ואז מקבל עוד השראה .כדי שמילות השיר ייצאו
.הכי טוב לכתוב בכל מקום
.איפה שרק אפשר
.הוא התחיל לבוא ולבקר
היית שומע אותו ,עולה במדרגות בערב
,או אחרי הכדורגל ?כשהבית שקט, אתה יודע
,ואף אחד לא רואה מה אתה עושה
,כי בשעות היום ,הבית מלא אנשים
,אז אסור לך להיות גלוי מדי .כי יעלו עליך מיד
.שמעתי שאתה נשוי ?אתה נשוי
.לא
אתה מבין... דרך החיים המערבית .לא מתאימה לי
,אם אני צריך לחיות לפי החוק .אז לפי החוק של הוד מלכותו
,אם זה לא החוק של הוד מלכותו .אז אני יכול לעשות חוק לעצמי
"‏"'קינקי רגאיי', 1975
?מתי פגשת את בוב לראשונה
,פאט ויליאמס אם בנו .אני רואה את בוב בכל יום .‏ בוב גר ברח' 2. אני גרה ברח' 1
,לא שמתי לב אליו ,כי הוא הטריד אותי
.והלכתי וסיפרתי לאימא שלי .‏-בת כמה היית? -בת 16
,מה הוא עשה ?כשהוא הקדיש לך תשומת לב
,אמר דברים כמו ."אל 'תתני'. אני מגדל אותך"
."תזכרי, שלא יהיה לך חבר לפניי" .דברים כאלה
?הוא היה מקסים .כן, כן-
למה נמשכו אליו ?כל כך הרבה בנות
...אלוהים
?אתה לא מכיר את בוב
.הוא בחור חתיך
...אנשים מדמיינים ש
נשים עומדות בתור ,כדי להגיע לבוב מארלי
...תולשות ממך בגדים ?זה ככה
.לא
למה הייתה לו ?הצלחה כזאת אצל נשים
.כי הוא היה ביישן
,בוב לא היה רודף שמלות
.כמו שעושים ממנו
.הנשים רדפו אחריו
?הוא היה נאמן ?למי? לאלוהים? ג'ה-
.כן, הוא היה נאמן לג'ה .נאמן לאישה אחת? לא
?למה? הוא שייך למישהי
?מה זאת נאמנות .אידיאולוגיה מערבית
?טבעת על האצבע? נזם באף
.זה בשביל גברים מערביים
,דיאן ג'ובסון עורכת הדין של בוב .הם יכולים רק אישה אחת בכל פעם .בוב היה מסוגל ליותר
,פעם, אישה ניגשה אליי ואמרה
"?לא סיפרו לך שבוב נשוי" .ולא ידעתי
,למשך תקופה מסוימת .לא ידעתי שהוא נשוי
.זה נודע לי בסופו של דבר .אימא שלו סיפרה לי
,הוא נפגש עם ריטה בכלל .בתקופה ההיא? -בטח
.הם עבדו ביחד, אתה יודע .הופיעו בכל העולם ביחד
,כשהיינו בסיבובי הופעות .לריטה היה חדר משלה
.היא לא הייתה עם בוב
,היא ראתה את כל מה שקרה
אבל היה לה .מקסימום כבוד ליצירה
איך התמודדת עם כל השנים ,שהייתם נשואים
ובוב קיים מערכות יחסים ?עם נשים אחרות
.הפכתי להיות המלאך השומר שלו
בתקופה ההיא .כבר לא הייתי רק אשתו
בגלל שידעתי .איזו חשיבות יש לבוב
.זאת לא הייתה נסיעת כיף בשבילי .הייתה לנו משימה
זה היה מין מסע אוונגליסטי .כדי לקרב אנשים אל ג'ה
?יש ביניהם קשר, אתה יודע
.אני לא הייתי עושה את זה
,אם זה היה בעלי .לא הייתי עושה את זה
.לא חשבנו על נשים .לא עסקנו בזה
הוא היה בא ואומר לי "...ריטה, עשיתי ככה, קרה ככה"
הוא היה קורא לי לבוא .ולהוציא נשים מחדר ההלבשה שלו
...במצב כזה הוא היה מתקשר אליי ."בואי ותסלקי אותן בשבילי"
.והייתי עושה את זה בטוב .בואו, בנות. הגיע זמן לישון"
"...יש לנו הופעה מחר, אז"
...היא לא כעסה, אתה יודע, אבל
.לפעמים ראית שכואב לה
.לכולנו כאב
.וזה מה שהוא לא אהב
הוא לא אהב שאנחנו יודעים .שכואב לה, ושזה ניכר בנו
.ואז... "בואו, הולכים לאכול גלידה .הולכים לאכול המבורגרים
"?מה אתם רוצים"
?את חושבת שהוא היה אנוכי
.כן. זה לא הוגן כלפי הנשים
...זה לא הוגן בכלל, אבל .עדיין, לא יכולנו לשנוא אותו
‏"לבוב נולדו 11 ילדים "משבע נשים שונות
"1976"
,בקינגסטון יש שכונות עוני יריבות
ובהן קהילות שלמות .מפולגות למגזרים יריבים
אזורים אלה נשלטים בידי ,מפלגתו של ראש הממשלה
,המואשמים בהיותם קומוניסטים
או בידי מפלגת האופוזיציה ,"ג'מייקה לייבור"
.המואשמת בהיותה פשיסטית
,המצב הפוליטי בג'מייקה ,באותה תקופה
.היה מין עימות של מזרח מול מערב .זה היה מפחיד
,צד אחד היה אולטרה-שמרני, ימני .הצד של סיאגה
.הוא היה האיש של רייגן בקריביים
ומנלי ניסה להנהיג שיטה ,"של "סוציאליזם דמוקרטי
והמפלגות האחרות טענו .שזה רק קומוניזם בשם אחר
,לפעמים, רק נאצות ,או אבנים ובקבוקים
מושלכים מצד לצד. אך לעתים ,קרובות, גם פצצות ואש חיה
ומדי יום מתפרסמים בעיתונים דיווחים
על מעשי הרצח .מהימים הקודמים בקינגסטון
.זה נהיה עניין של גנגסטרים
.גנגסטרים פוליטיים
אלה האנשים ששמרו על הסדר .מטעם חברי הפרלמנט
,באזורים מסוימים .בעלי הכוח היו הגברתנים
,'טוני וולץ מפלגת פי-אן-פי ,אם בחורה מוצאת חן בעיניך ,גם בעיניך וגם בעיניי
...ואנחנו רבים עליה .זה ככה
.הוא אוהב את הפי-אן-פי .אתה אוהב את הג'יי-אל-פי
.אתה תילחם על הפי-אן-פי שלך
.בוב היה מיודד עם כולם
,לויד "ברד" מקדונלד "זמר, ה"וויילינג סולז "כל הרעים ממפלגת ה"לייבור .היו חברים של בוב
.וגם כל הרעים מהפי-אן-פי
האנשים האלה והוא .גדלו באותה השכונה
.אלה אנשים רעים מאוד
,יכולת לפגוש מישהו, ולמחרת היית פותח עיתון בג'מייקה
,ורואה את רשימת 10 המבוקשים ,וארבעה מהם כבר מתו
...נשארו חמישה
,חלקם אהבו את המוזיקה ...אבל הקטע העיקרי שלהם היה
.מלחמות ומעשים רעים
,כשיש אלימות פוליטית
,צעירים נלחמים נגד צעירים ,בשם פוליטיקאים
.אז יש לי בחילה
.בעיניי, אף אחד מהם לא עוזר לעם
."זה "הפרד ומשול
בוב הופיע עם סטיבי וונדר .בג'מייקה
.הם ביצעו שני שירים ביחד
,"נדמה לי שאת "אמונה טפלה ,שבוב הכיר
."ו"אני יריתי בשריף
בתור מחווה, סטיבי תרם חצי מהמשכורת שלו על המופע
לבית הספר לעיוורים ,של צבא הישע בג'מייקה
.ואני חושב שזה ריגש את בוב
."בוב אמר, "נופיע בחינם
הם הציעו את הרעיון הזה ,למייקל מנלי, שגר בשכנות
,ראש הממשלה .והם התלהבו מזה
,בוב מארלי ,אמן הרגאיי המוביל בעולם
הסכים לערוך מופע ענק בחינם ,'למען תושבי קינגסטון ביום א
ה-5 בדצמבר. ההודעה נמסרה במסיבת עיתונאים
"שערכו ב"בית ג'מייקה ,מארלי, מנהלו דון טיילור
,ומחזיק תיק התרבות בפרלמנט .ארנולד ברטרם
.אני חושב שהוא נפל בפח שלהם
כי הוא התקשר אליי ,ושאל אם כדאי לו להשתתף במופע
,ואמרתי, "אם זה ראש הממשלה ,אתה מופיע למען המדינה
אבל אם הבחירות מתקרבות, אתה" ."מופיע בשבילו, לא בשביל המדינה
,שבועיים לאחר ההכרזה ,ב-22 בנובמבר
,ראש ממשלת ג'מייקה, מייקל מנלי הכריז על בחירות כלליות
.ב-15 בדצמבר
,אילו ידענו שיהיו בחירות .לא היינו מופיעים בחיים
לא, אני לא תומך .בממשלה של מייקל מנלי
.בחיים לא ,אז בבחירות המתקרבות-
אתה לא מתעניין ?ולא אכפת לך מי ייבחר
,הבחירות? לא משנה מי ייבחר .הבעיות יהיו אותן הבעיות
:אני זוכר ,בוב נהיה פופולרי מאוד
ומי שבוב תומך בו .הוא מי שהציבור יתמוך בו
,דונלד קינסי ,"גיטריסט ב"וויילרס 76-1975 ,לבוב הייתה עוצמה רבה בג'מייקה .ופוליטיקאים לא אוהבים את זה
,בוב, לדעתי ,חשף את עצמו יותר מדי
.בזירה הפוליטית .היה ברור שזה יעורר זעם
.כי היו לו חברים בשני הצדדים
...זה היה כאילו ."אתה חייב לבחור צד"
.אתה חייב להיות בצד מסוים .אתה לא יכול להיות באמצע
.כי באמצע, אתה עלול להיפגע
"אבטחה כבדה לקראת הבחירות"
!בלי אלימות, בבקשה" "האלימות מנוגדת לנצרות
.הרגשנו קצת מתיחות .הפוליטיקה התלהטה
אנשים אמרו ששמעו .שיהיה ירי במופע
,חברים בלהקה ..."הנגנים וה"איי-ת'ריז
,כל יום, לקראת המופע
.אנשים היססו להופיע .הם פחדו
מדי ערב הייתה חזרה .ברח' הופ 56 לקראת המופע
בדרך כלל היו שם שני חבר'ה .מהשירות החשאי
."קראו לזה "שירות ההגנה .הם שמרו על ראש הממשלה
,הם באו מדי ערב .אבל הם לא באו בערב ההוא
,עשינו הפסקה :וכולם הסתובבו שם
דון טיילור, בוב ואני .היינו במטבח
,הייתי במכונית ועמדתי לצאת
.וראיתי כמה גברים עולים במדרגות
,היורה הגיע מהצד, מכאן
.ותחב את האקדח לכאן
ראינו כפפה שחורה ...מחזיקה אקדח
,לא היה לאן ללכת במטבח
.כי היינו צמודים לקיר
,ואז
.שמעתי יריות
.ואז הם ירו לכיוון המכונית
.הרגשתי משהו חמים .הדם זרם
.ואז הבנתי שירו בי
,הוא ירה וירה .עד שאזלה לו התחמושת
,אחד הצמיד לי נשק לראש "?ושאל את השני, "כולם מתו
."והשני ענה, "כן, כולם מתו
,פתאום ראיתי את דון טיילור יוצא
.והדם זרם ממנו כמו קטשופ
.ובסוף הוא התמוטט על הקרקע "...אמרתי "לעזאזל
.צעקתי לבוב, ואז שמעתי קול .זיהיתי את הקול של קרלי בארט
."הוא אמר, "בוב בסדר
."בוב בסדר"
"מארלי נורה"
,הייתה לו כווייה .מכאן לכאן
.הקליע נתקע לו בזרוע
.זה נס שאיש לא נהרג
.אז זה לא היה חיסול מקצועי .מקצועי יחסית לג'מייקה-
.רואים פה הרבה סרטים
:והנה ידיעה מיוחדת
,הבדרן וכוכב הרגאיי ,בוב מארלי
ריטה מארלי ומנהלם ,של ה"וויילרס", דון טיילור
מאושפזים כעת בבית החולים .האוניברסיטאי לאחר שנורו הערב
"המשטרה שומרת על מארלי"
ראש הממשלה מגנה" "את המתקפה על מארלי
.רק שמעתי יריות
.לא ראיתי מי ירה
היו כאלה שהתנגדו ,"למופע "חייכי, ג'מייקה
.אז הם ניסו למנוע אותו
:דבר אחד בטוח .הם ניסו למנוע את המופע
,ננסי ברק חברה ...השאלה אם יהיה מופע או לא .היה המון לחץ, מכל הכיוונים
.פחדתי שבוב יירצח
,לפנות ערב, באצטדיון ,הקהל מאחורי גדרות
ושוטרים חמושים .מוצבים מסביב לפארק
חמש שעות לאחר ,תחילתו המיועדת של המופע
,הכוכב, בוב מארלי .עדיין לא שם
,מישהו ניסה להגיד .בוב, אל תלך"
.הם החטיאו אותך" ."הם עלולים לנסות שוב
כולם אמרו לו, "אתה באמת "?רוצה לעשות את זה, בוס
."והוא אמר "כן ...אמרתי, "היי-
.אני אתך, בנאדם" ."רוצה לעשות את זה? קדימה
,שוטרים באו ואספו אותו .ואנחנו נסענו מאחורי הניידת
,כשהגעתי לשם
...לא האמנתי למצב
,זה היה בלילה, בקינגסטון
...היו שם 80 אלף איש
,אם מישהו רוצה להרוג אותך .זה המצב המושלם
.אבל זה היה ערב מיוחד .זה היה רגע מיוחד
תקשיבו. יש פה להקה .שבאה לשיר לכם הערב
בוב חשף את החזה ...והראה את הפצעים
...הקהל הריע
אין דבר שג'מייקנים אוהבים יותר .מאדם ששרד תקרית ירי
.בוב לא פחד
בוב ידע שאם יקרה משהו ,בזמן שהוא עובד
הוא יודע שאלוהים .הכל-יכול שומר עליו
,אם לא הייתה לך אמונה לפני כן
.אחרי זה, כבר לא יכולת להכחיש
אני חייב לשאול אותך .על תקרית הירי
מישהו אמר לי שהג'יי-אל-פי ,חשבו שאתה תומך בפי-אן-פי
או שהפי-אן-פי חשבו .שאתה תומך בג'יי-אל-פי
?יש לך תגובה לזה
.אני חושב שזה היה השטן ?אתה יודע
.אבל אלוהים שומר
.עלולים לנסות לירות בך שוב
.כן
.מה שצריך לקרות - יקרה
...אחרי תקרית הירי, הוא .לא פחד, אבל היה פגוע
.פגוע מכדי להתמודד עם ג'מייקה
,אני זה שברח אתו מג'מייקה .אחרי תקרית הירי
.כן, אני והוא
.הוא לא אמר אף מילה כל הטיסה
,קודם נסענו לנסאו .ומשם הוא המשיך ללונדון
"‏"לונדון, 1977
"להרוג כושונים"
.אני חושבת שהוא רצה פסק זמן
.הוא לא רצה להיות על קוצים .הוא לא רצה להתמודד עם הבעיה
.להתמודד עם המחלוקת .הוא רק רצה להיות חופשי לעבוד
.ליצור מוזיקה. להופיע
.עברנו מיד לגור באזור צ'לסי
.רח' אוקלי
,זאת הייתה חוויה נהדרת .כי היינו כולנו יחד, בבית הזה
.בכל קומה גר מוזיקאי אחר
,טיירון דאוני גר בקומה אחת ,קרלטון בארט בקומה אחרת
,פמילי מן" בארט בקומה אחרת" ,אלווין "סיקו" פטרסון בקומה אחרת
,נוויל גאריק, נדמה לי ...גר במרתף, בשותפות עם מישהו
היינו במרחק יריקה .מגשר באטרי פארק
בצד השני של הגשר .היה מגרש הכדורגל
שיחקנו אפילו נגד אנשים .(מ"החזית הלאומית" (גזענים
.ניצחנו אותם כמה פעמים
?לדעתך, הוא היה בגלות .כן-
אבל בוב היה עסוק מאוד .ביצירת מוזיקה
אני חושב שככה .הוא סיפק את הנשמה שלו
,חייו של בוב ניצלו .והוא שמח מאוד להיות בחיים
.ג'ה נתן לו הזדמנות נוספת
,הוא נזכר שהוא בן תמותה
וכשאתה חושב שאולי אלה ההזדמנויות האחרונות שלך
,לעשות משהו, אתה מעריך כל רגע .כל שנייה וכל רגע בכל יום
.אין זמן .אין לנו זמן מיותר
,הוא ישן בערך ארבע שעות ביממה .וכתב שירים כל הזמן
...הוא היה ער כל הלילה, כותב, ו
."בוב, אני הולך לישון" ."רק עוד חצי שעה"
חצי השעה .הייתה הופכת לארבע שעות
.בוב אהב לכתוב מוקדם בבוקר
,בבקרים היה לו קול צרוד
.כמו של רוד סטיוארט
,הוא היה עובד על המלודיה ,עובד על המלודיה
.והמילים היו מתווספות אחר כך
"‏"מיס עולם 1976
ו... "מיס עולם" לשנת 1976 !היא מיס ג'מייקה
!ה"רויאל אלברט הול" כמרקחה
,מדהים. סינדי ברייקספיר ,מנהלת מועדון בריאות בת 21
.זוכה בתואר .היא המומה כמו כולנו
,"כשזכיתי בתואר "מיס עולם ,בוב עוד לא היה מפורסם באנגליה
,אבל בגלל הקשר שלו אליי ,ו"מיס עולם" היה דבר מפורסם
.זה היה שילוב טוב
סינדי, המומה לחלוטין ,מהרגע המרגש
ווילנליה מרסד מכתירה .את "מיס עולם" לשנת 1976
"הגבר הפרוע של מיס עולם"
...זה נחשב די
?שערורייתי .כן, זאת מילה טובה-
.שערורייתי" זה מתאים"
.בוב אהב הישגים .הוא אהב הישגים
אני חושבת שכל גבר בעולם ."רוצה להשיג את "הבחורה
...אז
הוא היה רוצה ?שתהיי ראסטפריאנית
כן, אני חושבת .שזה היה מוצא חן בעיניו
:נושאים כאלה תמיד היו עולים ,איך להתלבש
,מה ראוי ללבוש ...לכסות את הראש, פה ושם
,נסעתי ברכבת ,הייתי מחוץ ללונדון
ויש כיור משולש קטנטן ,בשירותים של הרכבת
.והסרתי את כל האיפור
בכל אופן, באחד הערבים ,לא הספקתי לעשות את זה
:וחזרתי הביתה בלבוש מלא ,לק אדום, מעיל פרווה, איפור מלא
,וברגע שנכנסתי וסגרתי את הדלת .הוא נעמד מאחוריי
הסתובבתי, הוא הסתכל עליי "!ואמר "אה, תפסתי אותך
.אקסודוס" היה להיט ענק"
זה האלבום שלנו .שהכי הצליח שם
...הוא סחף את אירופה, ו
.סחף את אמריקה .הם חיכו לנו
ואז, סיבוב ההופעות ,בארה"ב בוטל
.כי היו לבוב בעיות עם הבוהן
מישהו דרך לו על הרגל ,עם נעל פקקים
.ואז זה התחיל להזדהם
,כי בוב שיחק כדורגל גם למחרת .וביום שאחריו
,זה נמשך זמן רב .עד שהבינו במה מדובר
:נתנו לו אבחנה חד-משמעית
.מלנומה
בדקו את זה וגילו .שזאת מחלה של לבנים
.היא לא באה ממקור שחור
,בגלל הצד הלבן שלו .זה החמיר כל כך
?מה המליצו לו לעשות
.המליצו על פריקה מהמותן
,במילים אחרות .לכרות את הרגל כולה
הרופא באנגליה אמר לו .לכרות את הרגל כולה
?אתה זוכר את זה .לא-
.כרתו לו את הבוהן
.בהחלט לא את הרגל
רבים אמרו לבוב ,שמהרגע שכורתים בוהן
,בייחוד את הבוהן הגדולה .אי אפשר לרקוד יותר
...הוא אהב כדורגל, אז
הרעיון שיכרתו לו את הבוהן .לא היה מקובל עליו
,רופא אחר, שהלכנו אליו במיאמי .אמר "לא, זה לא נחוץ
.אפשר להסיר רק חלק ממנה" .לא צריך להסיר את כל הבוהן
אפשר רק להסיר" ."את החלק שמתחת לציפורן
הוא קיבל עצות גרועות מאוד .מהאנשים שסבבו אותו
,כעבור כמה חודשים" "בוב חזר להופיע
מלחמה' מבוסס על נאום'" "של היילה סלאסי לאו"ם מ-1963
...בינתיים, בג'מייקה"
אלימות הכנופיות על רקע פוליטי" "רק הלכה והחריפה
"‏"קינגסטון, 1978
הייתה תנועה .למען החזרתו של בוב
כי חשבו שהוא מסוגל לאחות .את הפילוג הקשה שהיה
,הממשלה התחננה. הם אמרו .ג'מייקה אבודה ללא בוב מארלי"
אנחנו לא יכולים לומר" ."שבוב נמצא בגלות
אז הם שלחו את אחד המנהיגים ,הבולטים, קלודי מאסופ
.שידבר עם בוב
האיש הזה היה מהצד השני ,של המפלגה, קלודי מאסופ
.ואחריו היה טק-לייף ,אני לא זוכר את שמו האמתי
."אבל קראנו לו "טק-לייף הם נסעו לאנגליה
כדי לשכנע את בוב .שיחזור לג'מייקה
,בוב קרא להם שיבואו ,במובן מסוים
כדי שיתרחקו מג'מייקה ,ומההשפעות הפוליטיות
.וכדי שיוכלו לשוחח ביניהם בהיגיון
השניים שנסעו אליו .היו חברים באופוזיציה
.אני ייצגתי את הצד השני ,"אם הוא היה אומר "אני לא חוזר
.אז הוא לא חוזר לג'מייקה .אז הייתי צריך לנסוע לאנגליה
,בוב עם מאסופ, וולץ' וטק-לייף" "לונדון, 1978
,מבין האנשים האלה ?כמה עדיין בחיים
.אחד
.זה שאתה מדבר אליו
,בוב התחיל לבצע את השיר הזה
,אנחנו, אנשי ג'ה" ."נאחד כוחות וננצח
.ואז הם החליטו לעשות הופעה .הופעה למען השלום
בחודש שעבר הוכרזה הפסקת אש בין הפלגים הפוליטיים
.בקינגסטון, ג'מייקה ,ועידת שלום אורגנה
,ולפניה: מופע למען השלום .פתוח לציבור, בפארק גדול מאוד
יותר מ-100 אלף איש .צפויים להגיע
בוב מארלי הוזמן לככב .במופע למען השלום
,מארלי הסכים להצעה .וישוב לקינגסטון, ג'מייקה
?בוב, מדוע אתה חוזר לג'מייקה
,החיים שלי לא חשובים לי .אבל החיים של אחרים חשובים
החיים שלי חשובים רק אם .אני יכול לעזור להרבה אנשים
אם מדובר רק בחיים שלי .ובבטיחות שלי, אני לא מעוניין
.החיים שלי הם למען האנשים .כזה אני
"האצטדיון הלאומי"
"מארלי מופיע למען השלום"
"‏"מופע 'אהבה אחת' ב-22 באפריל
"!ג'מייקה מצדיעה לאומץ שלך"
אוטובוסים מלאים .נסעו לנמל התעופה
.הם הסתערו על מסלול הנחיתה ,כשהמטוס נחת-
הם קפצו מעל למחסומים .והסתערו על המטוס
זה הזכיר את מה שקרה .כשהיילה סלאסי הגיע לג'מייקה
:פי-אן-פי אומרים" "שלום ואהבה
"אהבה אחת"
היה מדהים לראות .‏30,000 איש באצטדיון
,אדוארד סיאגה ,מנהיג הג'יי-אל-פי 2005-1974 אנשים שהיו יריבים פוליטיים .ישבו זה לצד זה
:יש לי עוד דבר להגיד לכם
,כדי שהכול יתגשם .אנחנו חייבים להיות ביחד
.כן
,וברוחו של הנעלה מכולם
,הוד מלכותו .הקיסר היילה סלאסי הראשון
,מנהיג אנשים, עבדים
...ללחוץ ידיים
.זייפתי בנגינה
...הוא התחיל לשיר ."שים לב מה אתה עושה"
כולם חשבו שהוא מנסה להגיד ,לקהל שישים לב מה הוא עושה
.אבל למעשה, הוא דיבר אליי
.הוא היה רוחני מאוד ...הוא היה
.טוב, תקשיבו
,אפשר להזמין הנה, לבמה
את מר מייקל מנלי ?ומר אדוארד סיאגה
,אני רוצה שנלחץ ידיים ...ונראה לכולם ש
.הכול יהיה בסדר .אנחנו נתאחד
.הכול יהיה בסדר .אנחנו חייבים להתאחד
.הוא לא תכנן את זה .זה היה ספונטני
...אני מחכה
,אלוהים, אלוהים ...עזור לנו, אני מתפלל
.כל דבר היה יכול לקרות באותו רגע
התפללתי שאף אחד .לא יעשה שטויות ויתחיל לירות
,הוא לא הטיף לנו מוסר רק החזיק את הידיים שלנו
,ואמר כמה מילים ,הרים את ידינו מעל ראשו
.וברגע הזה, כולם היו מאוחדים
.אהבה. שגשוג .על כולנו
!ג'ה ראסטפאריי
.סלאסי הראשון
,הייתה לו היכולת לעשות את זה .לאחד אנשים בצורה כזאת
,שוב: חצי עשיר, חצי עני .חצי שחור, חצי לבן
...השילוב הזה של כל הדברים .הוא ייצג את כל זה בעצמו
,ככל שהקריירה שלו המריאה ,קיבלנו חינוך טוב יותר
,מכונית טובה יותר ...בית גדול יותר, מרובה חדרים
אבל אבא שלי תמיד היה .לוקח אותנו בחזרה לטרנץ' טאון
,לפעמים, בוב היה נוסע לגטו ...עובר שם ודברים כאלה
.הוא אף פעם לא נעל את המכונית
זה כמו להגיד .שאתה לא סומך על אנשים
הרווחת הרבה כסף ?מהמוזיקה שלך
...כסף
?כמה זה "הרבה כסף", בעיניך
.זאת שאלה טובה ?הרווחת... מיליוני דולרים
.לא ?אתה איש עשיר-
,"כשאתה אומר "עשיר ?למה אתה מתכוון
?יש לך רכוש רב ?כסף בבנק
?רכוש הופך אותך לעשיר .אין לי עושר כזה
.העושר שלי הוא חיי נצח
,הבית ברח' הופ תמיד רחש אנשים :ומאותה סיבה
.הם חיפשו הזדמנות .חיפשו כסף. חיפשו נדבה
."אני צריך עבודה" .'שכר לימוד לילדים שלי". וכו' וכו"
אנשים עמדו בתור כל יום .מול הבית ברח' הופ
:אנשים מכל הסוגים ...עם תינוקות, עם ילדים
,היו תורים ארוכים ...והוא היה מחלק
.והוא לא היה מחלק פרוטות הוא היה מחלק סכומים
,שמספיקים כדי לעשות משהו ?אתה יודע
,לפני כמה שנים אף אחד לא האמין
שהנגנים הג'מייקנים המסמורטטים האלה
ימלאו את היכל .ה"מייפל ליף" בטורונטו
זה מסמן את הפופולריות הגוברת .של הרגאיי בסצנת הפופ העולמית
,זה גם מה שהפך את האיש הזה .בוב מארלי, לכוכב-על
...בוב אמר פעם
שאלו אותו כמה פופולרית :המוזיקה הזאת תהיה, ובוב אמר
אתה יודע, המוזיקה הזאת" ,תגדל ותגדל ותגדל
."עד שהיא תגיע לאנשים הנכונים"
.כלומר, בעיניי: לעולם כולו
...כן, אתם יודעים
.עשיתי דרך ארוכה
לנגד עיניי, מאולמות של 200 איש ,לאולמות של אלף
,ואז ראיתי 80 אלף ...ראיתי 100 אלף
קרענו את אירופה. הופענו מול .‏2 מיליון איש תוך שישה שבועות
.שברנו שם את כל השיאים ..."ה"רולינג סטונס
.הוא הופיע בטוקיו מול 4,000 איש
כולם שם היו יפנים. הם שרו .את כל השירים, מילה במילה
.רובם לא הבינו .הם היו דוברי שפה אחרת
,אבל הם הרגישו את המוזיקה .והבינו מה הוא אומר
התקשורת שיקרה ואמרה .שבוב מעשן חצי קילו ביום
,אז בכל מקום השוטרים לחצו עלינו
.ועברו על החפצים שלנו בדקדקנות
שוטרים עלו לאוטובוסים ,עם כלבים וערכו חיפושים
,אבל בכל החיפושים ,הם לא מצאו דבר
.אז הם לא הטרידו אותנו יותר
,בשנים המאוחרות יותר ...הם היו אומרים לנו
"?יש לכם פוסטרים"
,אז היינו פשוט באים עם דרכונים ,והמון תקליטים ופוסטרים
.והם בכלל לא בדקו, רק החתימו
אחד החששות העיקריים .היה שהוא לא מדבר לשחורים
,הוא שם לב שבכל ההופעות שלו .כל הקהל מורכב מלבנים
.זה הטריד אותו
,דניס תומפסון טכנאי הקלטות חזרתי מניגריה, וסיפרתי לו ,על המעריצים בניגריה
,שמעולם לא ראו אותו .רק שמעו את המוזיקה
.והוא לא האמין "!אמרתי לו "כן, אני רציני
,אמרתי לו .אפריקה באמת מחכה לך"
,למעשה, אם תיסע לאפריקה" ."אתה עלול לא לחזור
פגשתי אותו לראשונה .ב-1979, בארה"ב
,הלכנו אל מאחורי הקלעים :וכשהוא ראה אותי, הוא אמר
"!את נורא מכוערת" .הייתי המומה
אמרתי לעצמי, "אני לא מכירה ,אותו, הוא לא מכיר אותי
"?והוא אומר לי שאני מכוערת" בהמשך הבנתי שזה היה
,בגלל שהחלקתי את השיער שלי ,ובגלל שהוא היה ראסטה
.הוא רצה שהכול יהיה טבעי ,ואז הזמנו אותו לבוא לגבון
.ליום ההולדת של אבא שלי .וכך קרה. הוא בא בינואר
.אביה היה נשיא גבון
לא ידענו שהוא דיקטטור ...כשנסענו לשם, אבל זה נודע לנו, ו
.טוב, אנחנו כבר כאן" ."מאוחר מדי. בואו נופיע
.והבת שלו הייתה מאוהבת בבוב
.הוא היה ישיר מאוד
.ישיר, כן, צנוע
פסקלין בונגו אונדימבה ,כש... מתאהבים במישהו
.לא חושבים על הסיבות .זה פשוט קורה
.בעיני בוב, אפריקה היא המולדת ,הוא אהב את ג'מייקה
,אבל זה היה ארעי .אפריקה הייתה היעד
.לא מתים ועולים לגן עדן .צריך לחיות בגן עדן
,ואפריקה היא גן העדן שלנו .כי משם באנו
,מישהו הלך ואמר לאבא שלי ...או-לה-לה"
.אל תארח את בוב מארלי" ."הוא מהפכן. זה לא בסדר
.אז אחי קיבל את פניו בארמון
,המופע הראשון היה מוצלח .אבל הקהל בגבון לא מחא כפיים
.אמרנו, "איי איי איי... יש בעיה ."אולי הם לא אוהבים אותו
.כולם הקיפו את המכונית ...חשבתי, "זהו
."יהרגו אותנו ויהרסו את המכונית"
אבל, להפתעתי, הצעירים שהקיפו :את המכונית התחילו לצעוק
,ראסטה-מן" "...ראסטה-מן, ראסטה-מן
,אדי סימס מנהל סיבוב ההופעות ואחיו של דני סימס ,לאן שלא נסענו ,ילדים רצו ליד האוטובוס ונופפו
!וצעקו "בוב מארלי, בוב מארלי
"!גאנג'ה, גאנג'ה" ..."אמרנו "אוי
,הוא הלך הרבה לים .עם חבר'ה צעירים
הם אמרו לו שהם לא יודעים מה זה .ראסטה" ושאלו אותו מה זה"
,מה הפילוסופיה שמאחורי זה
,ומה צריך, לדעתו ,לקרות באפריקה
...מהפכה .שאלות של צעירים
אני חושבת שהייתה לו השפעה .גדולה על הצעירים בליברוויל
בוב ביקש שאשאל את פסקלין ,כמה כסף שילמו לנו
והיא אמרה סכום גבוה בהרבה .מהסכום שבוב שמע מדון
.בוב מארלי כעס .המנהל שלו גבה מאתנו יותר מדי
,בגלל שאפריקה חשובה לו כל כך ,הוא היה בהלם
,שבפעם הראשונה שלו באפריקה .דבר כזה קורה
.הוא הפיל אותו לרצפה
.חצה את החדר בריצה והפיל אותו
.כן, הוא הכניס לו מכות
תחקרנו אותו במשך שלוש שעות .בלילה ההוא, והקלטנו את זה
היינו בקומה ה-23, והם החזיקו ...את דון מחוץ לחלון לרגע
,בוב שאל אותו שוב ,כעבור חצי שעה
,הוא נתן תשובה אחרת "!ובוב אמר "גארט, תריץ אחורה
"?תשמיע. מה אמרת, חוצפן"
...העיף לו כמה סטירות
,הפגנות נגד שלטון הלבנים" "רודזיה, 1978
בגלל המדיניות ,של דיכוי אפריקנים
,הפכה רודזיה, משנת 1965 .למדינה פושעת בעיני העולם
,'איאן סמית ראש ממשלת רודזיה ,אני לא מאמין בשלטון הרוב השחור .אי-פעם, ברודזיה
.גם לא בעוד אלף שנים
."בוב כתב שיר בשם "זימבבווה
,אנחנו נשיר בזימבבווה"
"...אני אשחרר את זימבבווה"
,וכשהשיר הגיע לזימבבווה
לוחמי החופש .הפכו אותו להמנון שלהם
.הם זכו בעצמאות .סוף סוף, הם זכו בעצמאות
,והם שלחו נציגים הנה, לג'מייקה .כדי שיבקשו מבוב שיופיע
,הם רצו שהוא יבוא ,וכשהם ראו כמה זה יעלה
.הם אמרו שאין להם סכום כזה
,אז בוב מארלי השקיע מכספו
.ושלח ציוד מלונדון לזימבבווה
"ברוך הבא לזימבבווה"
"סליסברי סאנשיין סיטי"
"יחי החבר מוגאבה"
.היו שם נכבדים מכל העולם
,אני, רוברט גבריאל מוגאבה
נשבע לשרת את זימבבווה נאמנה
,כראש הממשלה .ושאלוהים יהיה בעזרי
.חצות, רגע מתן העצמאות
,לעיני הנסיך צ'רלס המושל סומס
ומאות מנהיגים ,ואח"מים מרחבי העולם
,הדגל החדש הונף
ממשלת מוגאבה .החלה את כהונתה, וזימבבווה נולדה
זאת הייתה הפעם הראשונה .שתושבי זימבבווה שמעו דבר כזה
,כשהשיר הראשון התחיל ,‏90 אלף האנשים שהיו בחוץ
...שלא זכו להיכנס .החליטו להיכנס
לוחמי החופש שמעו ,את בוב מארלי באצטדיון
והם היום נעולים בחוץ .ולא יכלו להיכנס
.הם פשוט הפילו את הגדר
,הייתי שם, על הבמה ואני זוכרת שהייתי הראשונה
.שהריחה משהו יוצא דופן .זה היה גז מדמיע
.הייתה לנו הרגשה מוזרה .משהו שרף בגרון
.והרגשנו כאילו אנחנו עומדים למות ...לא ידענו מה זה, וחשבנו ש
נסענו מג'מייקה ,לזימבבווה הרחוקה
,עזבנו את ילדינו ?רק כדי למות
אז ריטה, מרסי ואני ,ברחנו מהבמה
,והנגנים ירדו .בזה אחר זה
,אבל בוב עוד היה בשלו .וכנראה לא הבין מה קרה
זה הבהיר לי שהאיש הזה .יהיה תמיד לצד האנשים שלו
,תהיה הסיבה אשר תהיה .בוב לא ברח
,כשחזרנו לבמה, עם בוב :זה מה שבוב אמר לנו
עכשיו אני יודע" ."מי המהפכנים האמתיים
ואני חושב שזאת הייתה .אחת מנקודות השיא
.הוא הרגיש בבית
.תודה רבה !זימבבווה
!חופש
בוב רצה להגיע ?לקהל של שחורים בארה"ב
...כמובן. בוב .עד מותו, הוא רצה בזה
,ההופעה האחרונה, בניו יורק נערכה בתקווה
שישמיעו אותו .בתחנות אר אן בי בארה"ב
,‏"ב-1979 חזר בוב למנהליו "דני סימס ואלן "סקיל" קול
,הייתה לבוב עדת מעריצים בארה"ב ,ובהופעות של בוב
,האולמות היו מלאים .אבל באנשים לבנים
.השחורים לא התחברו .זה תמיד היה נושא מרכזי
.תמיד דיברנו על זה .תמיד תהינו מדוע
,פרנקי קרוקר :השדרן מס' 1 בארה"ב, אמר
.'יש לי הופעה עם ה'קומודורס"
אני מבטיח לכם" שלושה חודשים של השמעות ברדיו
אם בוב יופיע" ".'כמופע החימום של ה'קומודורס
?אמרנו לו, "השתגעת
ה'קומודורס' צריכים להיות מופע" ."החימום של בוב מארלי, לא להפך
,סיפרתי לבוב ."ובוב אמר "אין בעיה
,"כשהופענו ב"מדיסון סקוור גרדן
.זה היה ערב היסטורי
כל הקהל עמד על הרגליים
.כדי לתת כבוד לאיש הזה
אני חושבת שהדלתות של ארה"ב .נפתחו בפני בוב בערב ההוא
,למחרת, יצאנו לרוץ בסנטרל פארק
,והוא רץ בעלייה ,ופתאום הוא מעד
,והשכבנו אותו בצד הדרך
והוא התחיל לרעוד .ולהעלות קצף מהפה
,ואמרתי... הסתכלתי עליו .והוא נראה מוזר מאוד
והחבר'ה התאספו סביבו ,ואמרו משהו בפאטווה
"והוא ענה "ראסטפאריי .וקפץ מהקרקע. נבהלתי
,הוא היה שרוע, רועד ומעלה קצף .ופתאום נעמד
לקחנו אותו לבית החולים .הסמוך לבית שלי
הרופא אמר לאלן ולי ,שבוב מארלי חולה בסרטן
.ושהסרטן התפשט
.היה לו סרטן בכל הגוף
...בריאות, במוח .בכל מקום
זה מדהים שהוא הצליח .להמשיך לעבוד
אבל הרופא אמר לנו .לא לעשות שום דבר
.לתת לו להמשיך להופיע
שהוא חזק כל כך, שיום אחד .הוא יעלה לבמה, ייפול וימות
אבל שאי אפשר לטפל בו .ואי אפשר לעזור לו
?איך הוא הגיב לבשורות .בצורה לא טובה-
.הוא הגיב בצורה לא טובה
ידעתי שהייתה לו ...בעיה בבוהן, לפני כן, אבל
.שכחתי מזה
.אני חושב שכולם שכחו מזה
כי אילו הוא היה ...נבדק בקביעות, אתה יודע
.אולי הוא היה חי עד היום
...אבל .הוא פשוט לא נבדק-
.לא
,התחנה הבאה הייתה פיטסבורג
,וחיכינו שבוב יעלה לאוטובוס ,כדי לנסוע יחד לפיטסבורג
.ולא ראינו את בוב
,בסופו של דבר, הוא הגיע
.והוא נראה לחוץ מאוד, אני זוכרת
,עשינו בדיקת הגברה
...ואני זוכרת ,עשינו את הבדיקה עם שיר אחד
ושרנו את השיר הזה ,במשך שעתיים-שלוש
."כואב לי מבפנים"
זאת בדיקת ההגברה .הכי ארוכה שעשינו אי פעם
"?חשבנו, "למה .לא הבנו
,עשינו פגישה לפני ההופעה ,חצי שעה לפני ההופעה
ואלן קול אמר לנו שזאת תהיה .ההופעה האחרונה שלנו
.וכמובן, היינו בהלם
,לפני שעלינו לבמה, הוא אמר לי ,תישאר קרוב"
,ליתר ביטחון". אמרתי לו" ."לא יקרה לך כלום. יהיה בסדר"
,הוא אמר ".תישאר קרוב, ליתר ביטחון"
.למקרה שיהיה לו התקף
,הוא הופיע .אבל זה לא היה אותו הדבר
.לא הייתה לו אנרגיה ,אבל הקהל הלהיב אותו
,היו המון אנשים בקהל "...והם צעקו לו "בוב, בוב
,הם ביקשו הדרן "?ואמרנו "אלוהים, הוא מסוגל
.הוא חזר לבמה ונתן הדרן .משהו כמו ארבעה שירים
,והם ביקשו עוד הדרן
,ואמרתי "אלוהים "?אולי הפעם הוא יוותר
.אבל הוא עשה את זה
,הוא עשה את זה
וזאת הייתה הפעם האחרונה .שהופענו ביחד
.תודה רבה, פיטסבורג
,אם תמשיכו לקפוץ ככה !נצטרך לחזור הנה כל שנה
.כל שבוע, כל חודש! תודה
הייתי אתו לכל אורך ."תקופת הטיפולים ב"סלואן קטרינג
.הייתי אתו כל יום
הייתי אתו כשעשו לו כימותרפיה .והראסטות שלו נשרו
.הראסטות היו פשוט כבדות מדי
השערות המעטות שעדיין החזיקו .הכאיבו לו, והוא החליט להסתפר
.זה היה ערב לא רגיל
,היינו שם אני, ריטה .ועוד כמה נשים
.הדלקנו נרות והקראנו מהתנ"ך .הקראנו מספר איוב
.ו... גזרנו
,אמרתי לו
"?אתה מנסה להיראות כמו עבריין"
.והוא צחק .זה היה מצחיק
.אבל זה היה עצוב מאוד .הדבר הכי עצוב שאני זוכר
זאת הייתה הפעם הראשונה ...שראיתי אותו
.בלי השיער שלו ?אתה יודע
.הוא נראה קטנטן
בסוף אוקטובר, בית החולים שיחרר" .את בוב בטענה שאין דרך לעזור לו
הם העריכו שנותרו לו" "שלושה שבועות לחיות
,הוא אמר "תקשיבו .אנחנו נילחם בזה
,מה שלא יגידו הרופאים" ,מה שהם לא יעשו
.אנחנו נילחם בזה"
."ראסטה לא נכנע אף פעם"
אם זה היה תלוי בי, הייתי אומרת .בוב, תחזור הביתה, לסיינט אן"
,בוא תאכל דג צלוי וקלאלו כל יום" ,תעשן איזה ג'וינט שבא לך
...תשתה תה דגים" .תעשה מה שבא לך
,ואם תגיע לאותו המקום בסוף" לפחות תהיה לך קצת נחמה
בחודשים האחרונים" ,שלך עלי אדמות
ותהיה במקום שאתה" ."באמת רוצה להיות בו
...אבל אנחנו, הנשים .לא הייתה לנו השפעה בימים ההם
.הגברים החליטו
בוב נשלח לגרמניה, למרפאה" "ההוליסטית של ד"ר יוסף איסלס
"רוטאך-אגרן, בוואריה"
כאן גר בוב" "בין נובמבר 1980 לאפריל 1981
,הוא גר בבית במעלה הרחוב .במרחק הליכה מהמרפאה
אבל היית צריך מגפיים גבוהים .כדי לחצות את השלג
אני אומר לך, הרכבתי משקפי שמש .מרוב הלובן שהיה שם
'האגם היה קפוא עד לעומק של 1 מ .יכולת לנסוע עליו במכונית
אמרתי, "זה מקרר ."שבו ששומרים בו אנשים בחיים
...לא, רוטאך-אגרן .לא אשכח את המקום הזה
ד"ר יוסף איסלס היה הרופא .ההוליסטי המוביל באותה תקופה
מעניין שהוא היה הרופא היחיד .שריפא מלנומה אי פעם
...טוב
,ולטראד אולריך אחות בהתחלה, הוא שמח .לראות את החורף היפה
,הוא היה קירח לגמרי
.עם כובע ענקי
.היה קליק בינינו
."בובי" .בובי", קראתי לו"
?מה אני זוכרת
.את הסבלנות שלו
את הסבלנות שלו .לכל מה שעשינו לו
.הוא תמיד היה ידידותי
נסעתי לגרמניה .לכבוד יום הולדתו ה-36
,ריטה הייתה שם ,סינדי הייתה שם
...אימא שלו הייתה שם
,זה היה קצת מתסכל ,במובן מסוים
,כי אני מכיר את בוב
והוא לא רצה .שנראה אותו במצב כזה
,בוב חטף שבץ ,נדמה לי שבצד שמאל
אז הוא היה מתוסכל .שהוא לא מסוגל לנגן בגיטרה
?כשעזבת, חשבת שאולי הוא יחלים
...כן. בהחלט קיוויתי
הוא ניסה להגיד לי .שהוא ינצח את הסרטן
.ינצח את הסרטן
אני מבין שאנשים בתקשורת .מודאגים בקשר למצבי הבריאותי
אני רוצה להודות לכם ,על ההתעניינות. אני אהיה בסדר
,ואחזור לסיבובי הופעות ב-1981
,להקליט, להופיע
.עם המעריצים שאנחנו אוהבים .נהדר
.בוב מדבר אליכם, אז אל תדאגו .יש? יופי
,בהתחלה, הוא נראה בסדר
...אבל
.המחלה התפשטה
בשלב הזה, אנשים התחילו .לרדוף אחרי הכסף שלו
.הם הריחו דם
,אנשים ידעו שהוא עומד למות
.ופשוט... הקיפו אותו
.לכן בוב לא כתב צוואה, לדעתי
.בוב לא רצה לוותר
...לכתוב צוואה זה כמו להגיד
?אתה יודע ."אני מחזיר ציוד"
זאת הייתה אחת הסיבות. הוא לא ,היה מסוג האנשים שאומרים "טוב
"...אוריש את זה לזיגי" ...לחלק את
"?מה אוריש לסיקו, לנוויל, לקרלי"
.בוב לא היה כזה
בוב שאני הכרתי ,השאיר את זה פתוח
.כדי שכל אחד יראה מי הוא באמת ?הבנת אותי
,מי לא אהב אותו באמת ...מי רב על הכסף
.כן, כזה הוא .בוב השאיר את זה פתוח
הרופא אמר שהוא ,כבר לא יכול לעזור לבוב
,ושאם אנחנו רוצים לעזוב .שנעזוב תוך 48 שעות
.אמרתי, "אני חוזרת ."אני חוזרת לגרמניה השבוע
."והוא אמר "לא, אל תבואי .הוא אמר שהוא יבוא למיאמי
...החלטנו
.לשכור מטוס
...בוב שאל אם זה קונקורד. אמרתי
."לא קונקורד"
בוב טס למיאמי" "ב-8 במאי 1981
אז הבאתי ,את כל הילדים מג'מייקה
,חלקם ממני .חלקם מאימהות אחרות
,אספתי את כולם ואמרתי "בואו ."אבא רוצה להיפגש עם כולכם
,אני וזיגי ישבנו בחוץ
,ומטיף אחד בא מג'מייקה
אחד אחר בא ,מכנסייה אתיופית
,ואמרתי לזיגי .הוא יהיה בסדר. תראה"
."תראה כמה אנשים מתפללים"
אני זוכר שהלכתי ליחידה ,לטיפול נמרץ ועשיתי ככה
.הצצתי בחלון
,וראיתי אותו שוכב ."ועושה לי ככה. "בוא
,אז נכנסתי, ניגשתי אליו ,והוא אמר
"?מה המצב, בוב הצעיר"
...ו
.יש לי שיר בשבילך" ."יש לי שיר בשבילך
:הוא שר אותו כמה פעמים
.בדרכך למעלה, קח אותי" ."בדרכך למטה, אל תפיל אותי
,אתה יודע הרגע היחיד בו אתה מקווה
...שיהיה לך אותו לעצמך
.זה לא היה אמור לקרות שוב
.‏"בוב נפטר ב-11 במאי 1981 "הוא היה בן 36
"לווייתו של רוברט נסטה מארלי"
.אין לי שאיפות, אתם יודעים
יש רק דבר אחד .שהייתי רוצה לראות
הייתי רוצה לראות ,את בני האדם חיים ביחד
.שחורים, לבנים, סינים... כולם
.זה הכול