‫בפרקים הקודמים…‬
‫רד לרצפה עכשיו!‬
‫לא!‬
‫האקסים תוקפים את הנוסעים בשיטתיות.‬ ‫-מי יודע עד כמה הם ירחיקו לכת.‬
‫התקשרתי לאוליב, אבל אין תשובה.‬ ‫-אבא ריסק את הטלפון שלה.‬
‫אתה לא זוכר, פול? אתה הכית את אשתך.‬
‫אתה לא מבין. החרדה שלי חזקה מדי.‬
‫לאוטום הייתה ילדה בת שמונה.‬
‫היא איבדה משמורת בגלל שריצתה מאסר ב-2011.‬
‫אעשה כל מה שיידרש.‬
‫כשאחזור לוושינגטון, אדאג שתפוטר.‬
‫אם ככה, כדאי שתצאי לדרך.‬ ‫נכון לעכשיו, אין לך סמכות כאן.‬
‫תצאי מהמתקן שלי.‬
‫בנגעי השחין של הסוכן קורדל‬ ‫יש עקבות דנ"א של קפטן דיילי.‬
‫את יכולה לעזור לו?‬
‫הוא מת.‬
‫אבא שלך ישן שנת ישרים.‬ ‫שום דבר לא יצליח להעיר אותו.‬
‫אני יכול לדפוק בסיר מעל לראשו עכשיו,‬ ‫והוא לא יתעורר.‬
‫יש סיבה שאתה אומר לי את זה?‬
‫זאת רק הערה תמימה‬ ‫על מצב השינה של אבא שלך. זה הכול.‬
‫כל כך שליו כאן. אני לא רוצה לעזוב.‬
‫יומיים חלפו,‬ ‫ומתקן המעצר פשוט התפוגג מזיכרוני.‬
‫קיבלנו החלטה נכונה, נכון?‬
‫בהחלט.‬
‫אז את באה למיטה, או מה?‬
‫אבא שלי למעלה.‬
‫לא ייאמן.‬ ‫-את עובדת עליי, נכון?‬
‫סאנבי הזהירה אותי.‬ ‫אבל הייתי חייב לעשות את זה.‬
‫נתתי לכעס שלי לשלוט בי.‬ ‫-בן!‬
‫לא, כל זה באשמתי. לא יכולתי להתאפק.‬ ‫-בן, תפסיק לעשות את זה לעצמך.‬
‫אתה צריך לשנוא אותי, ואנס.‬ ‫אין לנו יותר קריאות.‬
‫בלי קריאות, אין לנו סיכוי.‬
‫המשפחה שלי. המשפחה שלך. כולם ימותו בגללי.‬
‫ניסית לעצור את אנג'לינה.‬ ‫לא הייתה לך שום דרך לדעת.‬
‫מה עלינו לעשות עכשיו?‬
‫אין אף אחד למעלה.‬ ‫-אני לא חושבת שמישהו ראה שנכנסנו.‬
‫היי, עדן. בטח התגעגעת לבובות הפרווה שלך.‬
‫אולי תלכי לחדר שלך‬ ‫ותמצאי אחת שאת אוהבת?‬
‫אז איפה הוא?‬
‫סבא? אין לו זכר. אבל גם למעלה ערכו חיפוש.‬
‫ומצאתי את זה.‬
‫- צו חיפוש -‬
‫הם חיפשו משהו.‬
‫או מישהו.‬
‫כדאי שנסתלק מכאן במהירות.‬ ‫-כן, אבל לאן?‬
‫אני לא יודעת, אבל משהו ממש אינו כשורה.‬
‫למה סבא לא הגיע למקום המפגש ולא התקשר?‬
‫לא מתאים לו להבריז לנו ככה.‬
‫אולי הוא עזב כשבאו לבצע כאן חיפוש,‬ ‫והוא יחזור בקרוב.‬
‫אני לא יודעת אבל אלך לשאול את אבא.‬ ‫אולי הוא יודע משהו.‬
‫אנחנו הולכות לאבא?‬
‫אני יכול להישאר ולחכות לסבא. אבל תזדרזו.‬
‫בסדר, נלך לבקר את אבא. אבל בואי נשחק‬ ‫את משחק ההתגנבות המהיר בדרך החוצה, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫זה מה שיש לנו כאן לארוחת בוקר.‬
‫תודה.‬
‫הם לא בדיוק פרשו לכבודנו את השטיח האדום.‬ ‫אולי הם אכלו אותו.‬
‫הם מלאים בפחד.‬
‫עליי לעזור להם.‬
‫היי, אני יודעת שאתם מפחדים‬ ‫אבל אין סיבה שתפחדו מאיתנו.‬
‫באתי לעזור לכם.‬
‫אנחנו לא רוצים את עזרתך.‬ ‫אנחנו רוצים שתעזבי.‬
‫אין לי לאן ללכת. גם אני נוסעת, ממש כמוכם.‬
‫את לא כמונו.‬
‫בדיוק.‬
‫אנחנו לא רוצחים.‬
‫את הרגת את אשתו של בן סטון.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫טוב, זה…‬
‫זה היה בגלל שאני…‬
‫אני חשבתי ש…‬
‫אין לכם מושג מה עברתי‬ ‫בתור הנבחרת של אלוהים.‬
‫למה שאלוהים ירצה דבר כזה?‬
‫אני… לא, זה נכון. אני הנבחרת.‬ ‫-אנחנו לא רוצים לשמוע את זה.‬
‫קיבלנו החלטה. ברגע שיחשיך, את צריכה ללכת.‬
‫וקחי את הנוכל הזה איתך.‬
‫- מניפסט -‬
‫בסדר. הבאתי את כל מה שהיה ברשימה.‬ ‫את ממש אוהבת מרק עגבניות, מה?‬
‫זה רק הרוטב למנה העיקרית,‬
‫שהוא טוסט גבינה.‬
‫ואת ממש אוהבת טוסט גבינה.‬
‫בדיאגרמת ון של מאכלים קלים להכנה וטעימים,‬ ‫זה ממש באמצע.‬
‫הבאת חמאה?‬
‫מספיק לחמישה חודשים לפחות‬ ‫של צריכה אנושית רגילה.‬
‫את חושבת שנהיה כאן כל כך הרבה זמן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אין ספק שמתקן המעצר‬ ‫שלח אנשים לחפש אחרייך. וגם אחריי.‬
‫הלוואי שהיינו יכולים ליצור קשר‬ ‫עם אוליב וקאל, ולומר להם איפה אנחנו.‬
‫בטח מצותתים לטלפון.‬ ‫לא כדאי שנגרור אותם לתוך זה.‬
‫הם בטח ירדו מזה בקרוב, נכון?‬
‫טוב, עד שזה יקרה,‬
‫הכי כדאי שנישאר כאן.‬
‫חיים בלי קריאות.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אעזור לך. הנה.‬
‫הנה.‬
‫בסדר. אז מה אני יכול להכין‬ ‫לבת היפהפייה שלך לארוחת בוקר?‬
‫ממש כלום.‬
‫טעמתי את הבישולים ממך.‬ ‫הם הרבה יותר גרועים משלי.‬
‫נראה לי שאוכל להכין טוסט גבינה.‬
‫אלא אם כן מוקדם מדי לזה.‬
‫זה לא מוקדם מדי אבל אוכל שיבולת שועל.‬
‫בסדר.‬
‫הכול מוכן?‬
‫הרכב מוכן להעברת הגופה‬ ‫למעבדה של ד"ר גופטה.‬
‫- מזוהם‬ ‫הנפטר: דיילי, ויליאם -‬
‫יופי. בואו נוציא אותה.‬
‫את אף פעם לא לומדת.‬
‫אין לי זמן או סבלנות אליך.‬
‫בטח שכחת מה קרה ביוריקה.‬
‫זכור לי שאתה היית אחראי כשהמצב יצא משליטה.‬ ‫-עשיתי את המיטב מהחלטה גרועה.‬
‫אי אפשר לקבל תשובות בכוח‬ ‫על המסתורין של טיסת 828.‬
‫לירות ברקים שחורים על חלקי המטוס.‬
‫מי יודע מה הם יעשו לגופה של דיילי?‬
‫אתה יותר מדי מעורב, בוב.‬ ‫לא הייתי צריכה להביא אותך.‬
‫כל כך טוב לראות את שתיכן.‬
‫זימר עצרה אותנו כשנכנסנו לכאן, אבא.‬
‫היא שאלה הרבה שאלות על איפה דודה מיק,‬
‫ואמרתי שאין לי מושג.‬
‫עברתי אותה חקירה לפני כמה ימים.‬ ‫אמרתי לזימר את אותו דבר שאת אמרת.‬
‫אין לי מושג איפה מיק.‬
‫אני מתגעגעת אליך, אבא.‬ ‫-גם אני מתגעגע אלייך, בוטן.‬
‫אנחנו גם מתגעגעים לסבא.‬
‫אני גם לא יודע איפה הוא.‬
‫אני יודע שיש לו חמישה ימים‬ ‫עד שאתחיל לדאוג.‬
‫אבל יש לי הרגשה שהוא יהיה בסדר גמור.‬
‫אוליב.‬
‫תוציאי את עדן מכאן!‬
‫אוליב!‬
‫תמצאי את מיק!‬
‫אבא!‬
‫תמצאי את מיק! יהיה בסדר, מותק.‬
‫אבא!‬
‫אלוהים! מה קורה?‬
‫תפוס לי את היד!‬
‫לא!‬
‫עדן!‬
‫שוטר, שמור על היציאות! הזעק גיבוי!‬
‫איבדנו שניים מהסוהרים שלנו בבור הזה.‬
‫ולפני כן, שניים נוספים מתו‬ ‫בגלל נגעי שחין על כל גופם.‬
‫ואל תשכחו את הארבה. מים הפכו לדם ביד שלי.‬
‫אין סכום כסף ששווה את זה.‬
‫האנשים האלה מקוללים.‬ ‫אנחנו צריכים לעשות משהו.‬
‫אנחנו עושים משהו. דיברתי עם וושינגטון.‬
‫קיבלנו אישור לנוהל בידוד. התוקף מידי.‬
‫תתחילו בעבודה.‬
‫- אין קלט -‬
‫מה זה, לעזאזל, "נוהל בידוד"?‬
‫מה שהיינו צריכים לעשות לפני זמן רב.‬ ‫האנשים האלה מסוכנים.‬
‫הגיע הזמן לנעול אותם וללכת.‬
‫מיד כשהסוהרים שלי יתפנו, נפתח את‬ ‫הדלתות הפנימיות, והנוסעים יקבלו את מבוקשם.‬
‫שלטון חופשי במתקן המעצר.‬ ‫-את לא יכולה לעזוב אותם. הם בני אדם.‬
‫מה לגבי הזכויות שלהם?‬ ‫-ההחלטה התקבלה.‬
‫היא מגיעה ישר מהצמרת.‬
‫אפשר היה למנוע את כל זה.‬ ‫אנחנו לא גרמנו לזה!‬
‫אלה רק אזהרות! בשבילכם!‬ ‫הייתם אמורים לשחרר אותנו!‬
‫ניסינו את הדרך שלכם. עקבנו אחר הקריאות.‬
‫אבל הטבח רק ממשיך. מצדכם!‬
‫זה תמיד קשור לנוסעים.‬
‫אני רוצה שומר בכל יציאה‬ ‫עד שכל אנשי הצוות יתפנו מהבניין.‬
‫אתם לבד.‬
‫תנו לנו לצאת!‬
‫אנחנו נרעב כאן למוות!‬
‫אני לא מאמינה שהם עושים את זה.‬
‫אתם לא יכולים לעשות לנו את זה!‬
‫יש לנו משפחות שם בחוץ!‬
‫בן!‬
‫ואנס.‬
‫אני כל כך מצטער, אחי.‬
‫עשיתי כל מה שביכולתי אבל…‬
‫כן, אני יודע שעשית.‬
‫הם מקימים מתחם חמוש בחוץ.‬
‫הבניין ייאטם לעולם החיצון.‬
‫אף אחד לא ייכנס או יצא.‬
‫אני לא חושב שאצליח לשנות את זה.‬
‫בנאדם, אחרי כל הטירוף שעברתי בגללך.‬
‫אבל מעולם לא האמנתי שזה יגיע לזה.‬
‫זה בסדר, ואנס.‬
‫אני תמיד אעריך את מה שעשית למעננו.‬
‫יש דבר אחד שאני יכול לעשות.‬
‫זה כרטיס המפתח למחסן המזון.‬
‫הנה המפתח לחולים הנוירולוגים.‬
‫אחרי הצרחה של אנג'לינה,‬ ‫הם חוברו למכשירי החייאה.‬
‫הם זקוקים לטיפול מיוחד.‬
‫טיפול מיוחד?‬
‫סאנבי איננה כאן, אני… איך אעשה את זה? אני…‬
‫תאציל סמכויות! תן לאנשים משימות.‬
‫אחרי שכל השומרים יצאו, הדלתות האלה ייפתחו.‬
‫כל המגורים הנפרדים יאוחדו.‬
‫כל הנוסעים שנמצאים כאן.‬
‫ואם יש מישהו שיכול ללכד את הכוחות, זה אתה.‬
‫תקשיב לי, בן!‬
‫אחי, אין לי רשימת מלאי‬ ‫של כל הציוד שיש לכם כאן.‬
‫אבל אני מקווה שתוכלו‬ ‫להסתדר איתו למשך תשעה חודשים.‬
‫עד לתאריך המוות.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫לך. תהיה עם המשפחה שלך.‬
‫ואנס.‬ ‫-כן.‬
‫תמצא את ילדיי.‬
‫תגיד להם שאני אוהב אותם.‬ ‫תדאג שימצאו את מיק.‬
‫אעשה זאת.‬
‫בבית המעצר, שאלת איך אתה יכול לבטוח בי.‬
‫עכשיו זה תורי.‬
‫תראי, אני לא אנסה להעמיד פנים‬ ‫שאני משהו שאני לא.‬
‫את חכמה מדי בשביל זה.‬
‫את יודעת שאני אופורטוניסט.‬
‫זו הברירה היחידה לשרוד בעולם הזה.‬
‫את ההימור הטוב ביותר.‬
‫אני מהמר עלייך.‬
‫אז אתה רק מנצל אותי.‬
‫לא, האחות כריסטיאן.‬ ‫הגיע הזמן שאת תנצלי אותי.‬
‫זה העניין.‬
‫אוכל לעזור לך.‬
‫במה?‬
‫אוכל לשכנע אותם להקשיב.‬
‫את מבינה, את לא מדברת בשפתם.‬
‫יש לך אולי את הכוח של הספיר‬ ‫אבל לי יש כישרון התבטאות.‬
‫את צריכה לתקשר איתם.‬
‫תזכירי להם שאת פגומה, בדיוק כמוהם.‬
‫כמו אוטום שאיבדה את המשמורת על בתה.‬
‫או פול, שנהג להכות את אשתו.‬
‫טוב, זה נכון. ישו לא אכל עם הפרושים.‬
‫הוא היה חבר של החוטאים.‬
‫יש לי את כל לוחות הנוסעים של בן בראש,‬ ‫מה שאומר‬
‫שיש לי את כל המידע שאת צריכה‬ ‫על כל החוטאים שלנו מטיסת 828.‬
‫אני יכול לעזור לך להתחבר אליהם, ואז אולי‬ ‫לא נחטוף בעיטה אל העולם הגדול והרע.‬
‫אוליב, מה את עושה בפנים?‬ ‫את חייבת לצאת עכשיו.‬
‫לא, אני לא יכולה. עדן נמצאת כאן איפשהו!‬
‫עדן?‬
‫הדלתות ייסגרו בתוך שניות.‬ ‫כל מי שיישאר כאן לא יוכל לצאת.‬
‫בן ימצא את עדן אבל לך יש זמן לעזוב. בואי.‬
‫לא! הייתי בחוץ כבר יותר מדי זמן.‬
‫כבר איבדתי חמש שנים עם אבא שלי,‬
‫ואני לא יודעת כמה זמן נשאר.‬
‫אני מבין.‬
‫בבקשה תגיד לקאל שאני מצטערת.‬
‫ופשוט תוודא שהוא מסתדר לבד.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבא, אתה מתחזק בכל יום. באמת.‬
‫זוכר כשהייתי קטנה‬ ‫וממש רציתי להבעיר מדורה.‬
‫אני המשכתי לנסות ולנסות, וכבר חשבתי לוותר.‬
‫ואז היה ניצוץ קטן.‬
‫ואתה תפסת עיתון, והאש נדלקה.‬
‫ואתה אמרת, "רואה?‬
‫"כל מה שצריך זה ניצוץ קטן."‬
‫אתה רק צריך ניצוץ קטן, אבא.‬ ‫אתה תחזור למה שהיית.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫הדלק מגיע.‬
‫היי, אני ממש מתרשמת.‬
‫רואה איך חתכתי את הקרום?‬
‫כאילו, בום! השף בובי פליי במשרה קבועה כאן.‬
‫אני לא חושבת שבובי פליי אומר "בום",‬ ‫אבל זה בסדר.‬
‫טוב, לא משנה.‬ ‫העניין הוא שהכנתי קצת מזון לגברת שלי,‬
‫ושנכוויתי רק פעם אחת, אז…‬
‫טוב, אני חושב שזאת הפעילות‬ ‫הכי מעניינת שתראה כאן‬
‫כי אין כאן פושעים שצריך לעצור‬ ‫ולא דלתות שצריך לפרוץ.‬
‫אבל זה דבר טוב, נכון?‬
‫נכון?‬
‫אין לך הרהורי חרטה, נכון?‬
‫על לעזוב?‬
‫על כל העניין.‬
‫ג'יי, אני באמת מאושרת להיות כאן איתך.‬
‫זה מרגיש כמו החיים שהיו יכולים להיות לנו‬ ‫אם המטוס היה נוחת במועד.‬
‫אז מה זה?‬
‫אני מכיר אותך, מיק. יש משהו.‬
‫אני אבודה.‬
‫בימים האחרונים ניסיתי לא לחשוב על זה‬
‫אבל בלי הקריאות,‬
‫אני כבר לא מרגישה שיש לי מטרה.‬
‫אני מבין.‬
‫תראי, אני לא יודע מה יקרה עכשיו‬
‫אבל אני יכול להבטיח לך‬ ‫שאת ואני נחשוב על פתרון.‬
‫כן, נכון.‬
‫נראה לכם שהם יחזרו?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו נרעב למוות.‬
‫הם לא יכולים להשאיר אותנו כאן למות.‬ ‫זה מטורף!‬
‫אם הם היו רוצים שנמות, הם היו יורים בנו.‬ ‫-אני אשאר כאן.‬
‫בן. בחייך, בנאדם. מה דעתך?‬
‫באמת.‬
‫אני לא יודע.‬
‫טי-ג'יי?‬
‫אוליב?‬
‫טי-ג'יי!‬
‫אוליב!‬
‫אוליב.‬ ‫-אבא.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫איפה עדן?‬
‫אני מצטערת.‬
‫כשרעידת האדמה פרצה, היא ברחה.‬ ‫-מה?‬
‫אבל היא כאן. צריך רק לחפש אותה.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫בואו נמצא אותה. קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫אוליב ועדן בסדר? הן כבר היו צריכות לחזור.‬ ‫-הן בסדר.‬
‫תודה לאל.‬
‫איפה הן?‬
‫במתקן המעצר עם אביך.‬
‫אני לא מבין. למה הן עדיין שם?‬
‫נפער סדק במתקן המעצר.‬
‫הוא בלע את גופתו של דיילי‬ ‫וכמה סוהרים ביחד איתה.‬
‫המנהלת זימר פינתה את המתקן‬ ‫מכל אנשי הסגל והסוהרים.‬
‫ואז הם נעלו את הדלתות לצמיתות‬ ‫כשאוליב ועדן בפנים.‬
‫אז הן לכודות שם?‬
‫הן קיבלו החלטה.‬
‫הם רצו להישאר בפנים עם אבא שלך.‬
‫נקווה שזה לא יימשך זמן רב.‬
‫אוליב ביקשה שאמסור לך שהיא מבקשת סליחה,‬ ‫ושאדאג שאתה בסדר כאן.‬
‫אז אני לבד.‬ ‫-לא, יש לך אותי.‬
‫תודה.‬
‫אבל מה עם המשפחה שלך?‬
‫הבנים שלי עם אסטל בפלורידה. זה בסדר.‬
‫הם מוגנים.‬
‫ואני אוודא שגם אתה תהיה מוגן.‬
‫שמעת מדודה שלך?‬ ‫-דודה מיק? לא.‬
‫היא וג'רד עזבו את מתקן המעצר.‬
‫נערך מצוד אחריהם, ולכן הם בוודאי מסתתרים.‬
‫אל תדאג בקשר אליהם.‬
‫הם יודעים מה הם עושים.‬ ‫היא תיצור קשר ברגע ש…‬
‫זאת הייתה…‬ ‫קריאה, כן. ראיתי כמה קלפים ו…‬
‫אבל זה בלתי אפשרי.‬ ‫לאף אחד אין קריאות יותר.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫אנג'לינה נטרלה אותן אצל כל הנוסעים‬
‫עם הצרחה הנוראית ההיא.‬
‫קאל, אם עדיין יש לך קריאות, אתה היחיד.‬
‫אז כדאי שנתחיל.‬
‫אז זה נכון. מישהו גר כאן סוף-סוף.‬
‫אני טום. אני גר בהמשך הכביש.‬
‫תיבת הדואר בצורת חתול?‬
‫אה, כן, נכון. ייחודית.‬
‫בחירה של האקסית שלי.‬
‫ג'רד, נעים מאוד.‬
‫עוף ברוטב בלסמי ודבש. מהסיר לחץ.‬
‫אתה לא צמחוני, טבעוני או משהו כזה, מה?‬
‫לא. עוף בדבש נשמע טעים.‬ ‫תודה רבה. נחמד מצדך.‬
‫כמובן.‬
‫בשכונה הזאת אנחנו דואגים זה לזה.‬
‫לפני כמה שנים,‬ ‫כמה מנוסעי 828 הרגו את הבחור שגר כאן קודם.‬
‫הם גם הרגו שוטר. מאז המקום הזה היה ריק.‬
‫זה מה שקרה?‬ ‫-זה מה ששמעתי.‬
‫בכל מקרה, אם אתה צריך משהו כדי להתמקם,‬ ‫אתה יודע איפה למצוא אותי.‬
‫תיבת הדואר של החתול. הבנתי. תודה שוב.‬
‫תזדרז. אתם צריכים ללכת בקרוב.‬
‫תירגע.‬
‫אני יודע שכולכם להוטים להמשיך‬ ‫בעיסוקיכם הדחופים: להצטופף בחושך.‬
‫קהל קשה.‬
‫תראו, כולנו יודעים שאני לא צדיק,‬
‫והיו לי מספיק בעיות משלי עם אנג'לינה,‬ ‫תאמינו לי.‬
‫אני מבין מה אתם מרגישים.‬
‫אבל שיניתי את דעתי לגביה.‬
‫ואם תיתנו לה חמש דקות,‬ ‫אני חושב שתבינו למה.‬
‫אני יודעת מה שמעתם עליי,‬
‫ואני מבינה למה אתם רוצים שאעזוב.‬
‫אני אדם שבור ופגום.‬
‫עשיתי טעויות,‬
‫אבל תנו למי שחף מפשע ביניכם,‬ ‫ליידות בי את האבן הראשונה.‬
‫איגן, שיקרת כשאמרת שאתה יתום.‬
‫השתמשת בקריאות למטרת רווח אישי.‬
‫שמת את טובתך שלך בקביעות לפני טובת אחרים.‬
‫פול, אשתך כל כך מפחדת ממך,‬
‫היא ירדה למסתור לאחר שהטיסה שלנו נחתה.‬
‫אוטום, למרבה הצער, בגלל המעצרים שלך,‬ ‫ייתכן שבתך לעולם לא תכיר את אימה האמיתית.‬
‫ואני מהססת לספר‬ ‫את מה שאני יודעת עלייך, אסטריד.‬
‫לא הייתי רוצה לעורר את החרדה המשתקת שלך.‬
‫אבל כולנו פגומים.‬
‫כולנו עשינו טעויות.‬
‫למרבה המזל,‬ ‫האל משתמש באנשים הפחותים ביותר.‬
‫אבל אם אינכם מאמינים לזה,‬
‫אולי תאמינו לזה.‬
‫כולנו יודעים שהעולם יגיע לקיצו ב-2 ביוני.‬
‫אבל אלוהים בחר בי‬ ‫להוביל את הראויים דרך יום הדין.‬
‫לקראת לידתו של עולם חדש.‬
‫אני יכולה להנחות אתכם לישועה‬ ‫כי הוא הראה לי את הדרך.‬
‫ואני אראה אותם לכם.‬
‫אם תסכימו לקבל אותי.‬
‫המצלמות מושבתות.‬
‫מצטערת, אבא.‬
‫זה בסדר, אול. זה היה רעיון טוב.‬
‫אם הן היו פועלות, היינו רואים את כל המתקן.‬
‫אנחנו נמצא אותה.‬
‫אבא?‬
‫עדן. הו! מותק, את בסדר?‬
‫בוטן, את בטח כל כך פחדת.‬
‫זה בסדר. יש לי את ג'ולין.‬
‫זה השם של הבובה שלה.‬
‫ואני אקרא לשערה האפורה הראשונה שלי על שמך.‬
‫תודה.‬
‫אני שמח שאתן איתי, אבל…‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫כולנו ביחד עכשיו. זה מה שחשוב.‬
‫רואה?‬
‫תמיד צריך לראות את חצי הכוס המלאה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-משמאלך. קדימה. משמאלך.‬
‫אז בקריאה שלי,‬ ‫ראיתי את מלכות הלב, היהלום, העלה והתלתן.‬
‫קלאב.‬ ‫-מה?‬
‫מלכה קלאב.‬
‫כן. זה כמו מועדון קטן של כל המלכות.‬
‫וואו.‬
‫לא משנה.‬
‫אבל במקום האות Q בפינה, ראיתי מספרים.‬
‫שש, שתיים, שלוש ושמונה.‬
‫הן היו בצורה הזאת.‬ ‫ובקריאה, לא יכולתי לנשום.‬
‫יש חברת מזגנים ששמה "כל מלכה"‬ ‫שמספקת שירותים למתקן המעצר.‬
‫הלוגו שלהם נראה בדיוק ככה.‬
‫בום! אנחנו רק צריכים ללכת למשרדים שלהם‬ ‫ולראות מה נוכל לגלות.‬
‫אנחנו מכירים?‬
‫אני סוכן NSA לשעבר, זוכר? תן לי מחשב.‬
‫בום. לוח הזמנים של כל המסחריות לחודש זה.‬
‫NSA, פיצוץ!‬
‫לא.‬ ‫-בסדר, סליחה.‬
‫אתה היחיד שיש לו קריאות.‬ ‫אז הקריאה הזאת בטח חשובה.‬
‫נכון. מה יש לנו?‬
‫החברה עוקבת אחר המסחריות שלה.‬
‫לא רק שאפשר לראות את מיקומן,‬ ‫אלא גם את מהירותן, כמה עצירות נעשו…‬
‫זה די מפחיד.‬ ‫-אין לך אפילו מושג.‬
‫רגע, עצור שם.‬ ‫שש, שתיים, שלוש, שמונה. זאת המסחרית שלנו.‬
‫והיא אמורה לבצע שירות במתקן המעצר מחר.‬
‫מוזר. למה היא כל כך רחוקה‬ ‫מאזור השירות שלה?‬
‫זאת נסיעה ארוכה.‬
‫אל תדאג. יש לי פלייליסט מעולה לנסיעות.‬
‫אתה אוהב דאבסטפ, נכון?‬ ‫-המוזיקה האהובה עליי.‬
‫הכול נקי?‬
‫הוא נקי. בפעם הבאה אתה תצטרף בקו הגמר.‬
‫בואי הנה.‬
‫האמת שזה הרבה יותר קשה‬ ‫מכפי שחשבתי שזה יהיה, לראות אותו ככה.‬
‫אולי זה גדול עלינו.‬
‫הדברים החשובים אף פעם לא קלים.‬
‫נכון.‬
‫הזמנת אוכל אחרי הפיאסקו‬ ‫של הטוסטים עם הגבינה?‬
‫אתה כזה תבוסתן. אלוהים.‬
‫לא, השכן שלנו הביא לנו מתנת קבלת פנים.‬
‫היית ממש נהנית מהבחור הזה.‬ ‫ואז היית מכסחת לו את הצורה.‬
‫היה לו איזה סיפור מעוות על מה שקרה כאן.‬
‫הוא האשים את הנוסעים.‬
‫כלומר אותי.‬
‫המידע הכוזב על נוסעי 828 יצא משליטה.‬
‫אני מתגעגעת לקריאות.‬ ‫לפחות הוכחנו שאנחנו מביאים תועלת.‬
‫בלעדיהן…‬
‫אני לא יודעת…‬
‫אני כבר לא יודעת איך לעזור.‬
‫מה? את עוזרת עכשיו.‬
‫את כאן בשביל אבא שלך.‬
‫כנראה.‬
‫לא יודעת. אני פשוט מרגישה כלואה.‬ ‫אני צריכה לצאת לריצה או משהו.‬
‫היי, הייתי אסירה בשנה האחרונה.‬
‫אני לא אהיה כלואה‬ ‫בתשעת החודשים הבאים. אני לא.‬
‫לא אתקרב לדרכים הראשיות, בסדר?‬
‫תשמרי על עצמך, בבקשה.‬
‫אל תדברי עם זרים.‬
‫וואו. לא הייתי באותו חדר‬ ‫עם כמה מהנוסעים האלה כבר יותר משנה.‬
‫כן.‬
‫קבוצות שונות.‬
‫כן.‬
‫עכשיו נשארנו רק אתם ואני, נוסעים!‬
‫לכו, תתחבאו. אל תצאו עד שאומר לכם.‬
‫בואו נשים לזה סוף, אחת ולתמיד.‬
‫הגיע הזמן לשלם!‬
‫כולכם מתנהגים כמו קורבנות,‬
‫אבל אתם לא!‬
‫פגעתם באנשים. הרגתם אנשים.‬
‫אנחנו לא.‬ ‫לא פגענו באיש ולא הרגנו אף אחד, קווין.‬
‫פשוט תודה בזה.‬
‫צפיתי באחים שלי, סוהר אחרי סוהר,‬
‫מתים בגללכם!‬
‫אני מבין למה אתה חושב ככה‬ ‫אבל אנחנו מנסים לעצור את כל זה.‬
‫בולשיט.‬
‫אתם ידעתם על הסדקים. אתם ידעתם על המכות.‬
‫אתם יכולים להמציא תירוצים‬
‫אבל כל המוות וההרס‬
‫ממשיכים לקרות בדיוק במקום שבו אתם נמצאים!‬
‫תודו כבר במה שעשיתם!‬
‫הבחור הזה מסוכן.‬
‫השגתי את שמו של הנהג,‬ ‫תאריך הלידה והתיק הפלילי.‬
‫משהו נראה חשוד?‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫לנהג המסחרית יש מעצר קודם‬ ‫על תקיפת נוסע מטיסת 828,‬
‫והוא מסומן על השתתפות בפורומים של אקסים.‬
‫מזל שהוא לא יכול להיכנס למתקן המעצר.‬
‫הוא לא צריך להיכנס.‬ ‫תפקידו להגיע לבניין מבחוץ‬
‫ולהזרים פנימה גז פריאון‬ ‫אבל אנחנו לא ניתן לו להתקרב לשם בכלל.‬
‫המסחרית בתנועה.‬
‫בסדר, אנחנו במרחק של 20 דקות.‬ ‫בוא נצא לדרך.‬
‫אל תלכלך את המושבים בבוץ.‬
‫פעם חשבתי שאתה מפחיד אבל אתה פשוט אבא.‬ ‫-גם אבות יכולים להיות מפחידים.‬
‫מסכים איתך.‬
‫ובכן, השליחה אנג'י, על לא דבר.‬
‫הם ערכו עכשיו הצבעה. אנחנו בפנים.‬ ‫הם מרשים לנו להישאר.‬
‫אבל אני עדיין לא מבינה למה אתה עוזר לי.‬
‫הרי אתה תמיד שם את טובתך במקום הראשון,‬
‫ורק לא מזמן אתה בגדת בי,‬
‫השתמשת באמא שלי‬ ‫כדי לזכות בפרס שהציבו על ראשי. מה השתנה?‬
‫אני השתניתי.‬
‫עיניי נפקחו.‬
‫את הנבחרת.‬
‫ותסתכלי על כף היד שלך. זה לא סתם מקרי.‬
‫הקריאה הראשונה שלי הייתה על הספיר.‬
‫כעבור שנים, אני הייתי זה שמצא אותו.‬ ‫ועכשיו הוא…‬
‫צרוב בכף ידך כמו טוסט בגריל.‬
‫את זאת שנועדת לקבל את הספיר הזה.‬
‫לא אני.‬
‫כל האנשים האלה,‬
‫יקשיבו לך.‬
‫לא לי.‬
‫זה לא יפתור דבר אם תפגע בנו.‬
‫אז למה אתה עושה את זה? תחשוב על זה.‬
‫למה אתה פה?‬
‫נשארתי מאחור כדי לשים לזה סוף.‬
‫אני כאן כי יש לי אומץ‬ ‫לעשות את מה שהם לא מסוגלים לעשות!‬
‫אתה טועה!‬ ‫-עדן, תברחי!‬
‫מה עושה כאן ילדה, לעזאזל?‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫הוא טועה.‬
‫אתה מפחד.‬
‫עדן.‬
‫גם אני מפחדת לפעמים.‬
‫אבל יש לי את ג'ולין.‬
‫אולי אם ג'ולין תהיה שלך, אתה לא תפחד יותר.‬
‫תראה, היא רק ילדה. היא לא מבינה.‬
‫בבקשה, אל תפגע בה.‬
‫הוא לא יפגע באיש. אני יודעת.‬
‫בסדר, קווין. תקשיב לי.‬
‫יש לך זכות מלאה לפחד, להרגיש מבולבל וכועס.‬ ‫לכולנו יש.‬
‫אבל אנחנו לא מביאים את קץ העולם.‬ ‫אנחנו מנסים לעצור אותו. אין…‬
‫דבר שאני רוצה יותר…‬
‫מאשר לעצור זאת‬ ‫כדי שאוכל לראות את הבת שלי גדלה‬
‫בעולם טוב לב ומתוק ממש כמותה.‬
‫הדרך היחידה שלמישהו מאיתנו יהיה עתיד בכלל,‬
‫היא אם נפתור קריאות ונביא תועלת.‬
‫אבל לשם כך, קווין,‬
‫עלינו להיות חופשיים.‬
‫אני לא יכול לתת לכם ללכת.‬
‫מה תעשה איתה?‬
‫אחרי שאצא מהדלתות האלה, הן יישארו נעולות.‬
‫אבא, אני רוצה להישאר איתך.‬
‫היא כבר הייתה מספיק זמן בלעדיך, אבא.‬
‫וגם אני.‬
‫הן נשארות איתי.‬
‫את תזדקקי לזה.‬
‫שמישהו יעזור לי, בבקשה!‬
‫הצילו!‬
‫עזרי לי!‬
‫עזרי לי, בבקשה!‬
‫הרגל שלי!‬
‫נפצעת!‬
‫לא!‬ ‫-ידעתי שזאת את, כלבת 828 שכמותך!‬
‫חשבתי שכל נוסעי 828 כלואים.‬
‫ארור אהיה אם אתן‬ ‫למישהו מכם להסתובב בשכונה שלי.‬
‫דודה מיק!‬
‫את בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫איך את…‬
‫אלוהים. יצאתי לריצה, והוא תקף אותי.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫הייתה לי קריאה.‬
‫עקבנו אחר המסחרית למיקום הזה, והנה את כאן.‬ ‫הקריאות לא מפסיקות להדהים אותי.‬
‫חשבתי שאנחנו לא מקבלים קריאות יותר.‬ ‫-אף אחד חוץ ממני. כנראה אני היחיד.‬
‫תודה לאל שאתה מקבל אותן.‬ ‫הבחור הזה בוודאי זיהה אותי,‬
‫והעמיד פנים שהוא נלכד מתחת למסחרית.‬ ‫לדעתי הוא שונא של נוסעי 828.‬
‫מוזר. לא ראיתי אותך בקריאה שלי.‬ ‫אני לא חושב שבאנו רק כדי לעזור לך.‬
‫המסחרית הייתה אמורה‬ ‫לבצע שירות במתקן המעצר מחר.‬
‫בואו נראה מה יש בפנים, בסדר?‬
‫- סארין -‬
‫זה לא פריאון.‬ ‫-מה זה?‬
‫גז סארין.‬
‫הוא חסר צבע, חסר ריח ורעיל ביותר.‬
‫הוא בוודאי תכנן להזרים אותו דרך‬ ‫פתחי האוורור, ולהרעיל את כל מתקן המעצר.‬
‫לכן לא הצלחתי לנשום בקריאה שלי.‬
‫תתרחקו מכאן. אני אטפל בזה.‬
‫היי, אתה יודע איפה אנחנו, נכון?‬
‫רגע, אנחנו…‬
‫אצל טאריק?‬ ‫ידעתי שאני מזהה את הכבישים האלה.‬
‫אני יודעת שזה בטח קשה לך לחזור לשם.‬
‫אבל אני, ג'רד וסבא,‬ ‫הפכנו את המקום לבית של ממש בימים האחרונים.‬
‫אמט. אני שולח לך כתובת.‬
‫איסוף אשפה.‬
‫נראה שאתה ואנג'לינה ממש התקרבתם.‬
‫כן, טוב, אני לא רואה שהיד שלך מצופה בספיר.‬
‫רק שתדע, אני לא בוטחת בך אפילו לשנייה.‬
‫את לא צריכה לבטוח בי.‬
‫היא זאת שחשובה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫בחיים לא נצא מכאן.‬
‫אתה לא יכול לדעת.‬
‫מה גורם לך לחשוב שאתה יודע יותר טוב?‬
‫תסתכל מסביב.‬
‫הם השאירו אותנו למות.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫אבא, אנשים מאבדים את העשתונות.‬
‫כולם, בבקשה.‬
‫אני רוצה לומר כמה דברים.‬
‫אחרי חודשים שבהם היינו תחת פיקוחה של זימר,‬ ‫אנחנו סוף-סוף חופשיים מהסוהרים.‬
‫זה לא חופש, אבל זה משהו.‬
‫אני לא יודע מה צופן העתיד.‬
‫אם נקבל את הקריאות שלנו בחזרה.‬ ‫מה המשמעות של זה לסירת ההצלה.‬
‫ואני יודע שלרובנו אין כאן בני משפחה.‬
‫אבל אני גם יודע את זה.‬
‫כל נוסע במקום הזה הפך לבן משפחה.‬
‫לא משנה עד כמה המצב נראה חסר תקווה לפעמים,‬ ‫יש לנו עדיין איש את רעהו.‬
‫עכשיו נותרו לנו תשעה חודשים.‬
‫למצוא דרכים קטנות‬ ‫כדי לוודא שכל שנייה תהיה חשובה.‬
‫לחיי השמחות הקטנות בחיים.‬
‫טוב, בואו נעשה את זה!‬
‫כל מי שיש לו כישורים מיוחדים,‬ ‫תתקבצו מימיני.‬
‫לשמאלי,‬
‫אנחנו זקוקים למתנדבים‬ ‫שיבצעו ספירת מלאי של כל המזון שנמצא כאן.‬
‫וכאן מקדימה,‬
‫בואו נראה אם נוכל לשנות את המקום הזה.‬
‫להפוך את המקום הזה לבית.‬ ‫-כן!‬
‫הבית שלנו.‬
‫אני מנסה. באמת מנסה להישאר חיובית,‬
‫אבל עם נוהל הבידוד החדש‬ ‫ולאור זה שאוליב ועדן נמצאות שם גם הן…‬
‫לפחות קאל עדיין מקבל קריאות.‬
‫זה המון.‬
‫אני חושב שזה הספיר שלי.‬
‫זה חייב להיות.‬
‫אולי הוא איכשהו הגן עליי‬
‫כשהצרחה של אנג'לינה העלימה‬ ‫את הקריאות של כל האחרים?‬
‫אני תוהה…‬
‫מה את תוהה?‬
‫אם הקריאות לא נעלמו,‬
‫אבל אנשים פשוט לא מסוגלים לקלוט אותן יותר.‬
‫רגע, את מתכוונת‬ ‫שאנג'לינה הרסה את האנטנות שלכם או משהו?‬
‫כן. ואם הן עדיין נמצאות שם איפשהו,‬ ‫אז אולי באמצעות הספיר שלך…‬
‫אעלה למטוס‬ ‫ואקבל גישה לקריאות של האחרים למענם.‬
‫כפי שעשיתי עם ג'ו ובת'אני.‬
‫אבל, קאל… תראה, זה עלול להיות מסוכן.‬ ‫הכול השתנה.‬
‫אתה לא יודע מה יקרה אם תנסה שוב.‬
‫טוב, אני כבר בסכנה. כולנו בסכנה.‬
‫שווה לנסות.‬
‫אתה בסדר?‬
‫קאל, אם זה נכשל, זה בסדר. זאת לא אשמתך.‬
‫לא קיבלתי קריאה אחת.‬
‫קיבלתי את כולן.‬
‫את צדקת, דודה מיק. כולן עדיין שם בחוץ.‬
‫קיבלתי את כל הקריאות‬ ‫של כל הנוסעים בבת אחת.‬
‫אבל אם אוכל להתרכז,‬
‫אם אוכל לחשוף כל אחת בתורה…‬ ‫-נוכל בכל זאת לעזור בפתרון הקריאות.‬
‫ויהיה לכם סיכוי לשרוד את תאריך המוות.‬
‫סיכוי זה מספיק.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬