‫"60 ק"מ צפונה..."
‫מה זה? ‫-זה "שליף". פראדיי צייר לי.
‫אתה לא יודע איפה הספינה שלך?
‫אני יודע איפה היא.
‫למה אתה טס ישר ‫לתוך ענן הגשם?
‫אולי תשב בשקט ‫ותיתן לי לעבוד?
‫זאת פנלופי?
‫היא אמרה לצ'רלי שהיא לא יודעת ‫על קיומה של הספינה הזאת, נכון?
‫כן. ‫-מה אתה מצפה למצוא שם?
‫תשובות.
‫לעזאזל!
‫תחזיקו חזק!
‫על הרגליים!
‫קדימה! קדימה! קדימה!
‫למה אתה מחכה, יום?
‫מה קרה, יום? ‫לא שמעת אותי?
‫סליחה, המפקד. ‫היה לי חלום, המפקד.
‫היה לך חלום, אה? ‫על מה חלמת,
‫שלקח לך כל-כך הרבה זמן ‫להגיע לסימן שלך?
‫הייתי במסוק, המפקד.
‫והייתה סערה, המפקד, ו...
‫אני לא זוכר את השאר, המפקד.
‫לפחות זה היה חלום צבאי.
‫טוב!
‫כולם לחצר תוך ארבע דקות,
‫והודות לטוראי יום, ‫תצטרכו לעשות את זה בריצה.
‫נועו!
‫מאה כפיפות בטן! קדימה!
‫אני מקווה שהחלום שלך ‫היה שווה את זה.
‫מצטער, פול. פשוט בחיים ‫לא חלמתי כזה חלום ממשי.
‫הרגשתי שאני באמת נמצא שם. ‫-יש לך משהו להגיד, יום?
‫שאלתי אותך שאלה!
‫כמעט עברנו. ‫אני רואה אור.
‫מה אתה עושה?
‫דזמונד, אתה בסדר?
‫מי אתה?
‫איך אתה יודע איך קוראים לי?
‫אבודים
‫"קבוע"
‫קחי.
‫טוב. הם המריאו לפני יממה. ‫למה לא שמענו מהם?
‫אגיד לך שוב, כמו שאמרתי לך ‫כל הלילה, דוקטור:
‫אני לא יודעת! שמעת את מה ‫שאני שמעתי כשהתקשרנו לספינה.
‫למה אתה חושב שאני יודעת ‫משהו? -מפני שאת לא מודאגת.
‫סליחה? -הספינה שלך ‫נמצאת במרחק 60 ק"מ מהחוף.
‫כמה זמן היה צריך לקחת להם ‫להגיע לשם? עשרים דקות?
‫אז למה את לא מודאגת?
‫אני צריכה לספוק כפיים ‫ולהתפלל לשלומם?
‫היי, בחייך.
‫אולי פשוט נגלה להם?
‫תגלו לנו מה? ‫-דן...
‫בוא לא נבלבל אף אחד.
‫דניאל, אולי אם תדבר לאט לאט, ‫נבין מה אתה אומר.
‫התפיסה שלך את פרק הזמן שחלף ‫מאז שהחברים שלך עזבו...
‫זה לאו דווקא פרק הזמן ‫שבאמת חלף מאז שהם עזבו.
‫מה זאת אומרת? ‫-זאת טעות.
‫יהיה בסדר. ‫יהיה בסדר.
‫אם פרנק טס בכיוון שנתתי לו, ‫אם הוא לא סטה מהמסלול...
‫יהיה בסדר. ‫-ואם לא?
‫אז עלולות להיות תופעות לוואי.
‫אנחנו בגובה אלפיים רגל! שב!
‫מה אני עושה פה? ‫-מה קורה לעזאזל?
‫קרה משהו לדזמונד. ‫-איך אתה יודע איך קוראים לי?
‫תחזיק אותו במקום! ‫-אני מנסה! -עזוב אותי!
‫תרחיק אותו מהמוט! ‫נגיע בעוד שתי דקות!
‫למה חזרת? מי אלה? ‫-ניצולי טיסה 815.
‫הבאת אותם הנה? ‫מה פתאום?
‫איפה אני? ‫-תירגע... -מי אתם?
‫תירגע. ‫-מה אני עושה פה? מי אתם?
‫החבר שלי מבולבל. ‫-אני לא חבר שלך!
‫אני לא מכיר אותך! ‫אני לא מכיר אותך!
‫מתי הוא התחיל עם זה? ‫-הוא היה בסדר כשהמראנו.
‫ואז היה מזג אוויר קשה. פראדיי ‫אמר שכל עוד לא אסטה מהכיוון...
‫רגע, רגע.
‫איך קוראים לך, חבר?
‫סעיד. ‫-בסדר, סעיד.
‫ניקח את החבר שלך ‫למרפאה, בסדר?
‫אני אבוא אתו. -קודם כול רופא ‫יבדוק אותו, ואז תוכל לבוא.
‫אני מבטיח לך, בסדר?
‫קדימה. -תקשיב לי. ‫זאת טעות, בסדר?
‫אני לא מכיר את האנשים האלה.
‫-אני מבין. -זאת טעות!
‫אני לא אמור להיות פה!
‫היי.
‫היי מה? ‫מה פתאום אתה עומד?
‫סיימת לעשות כפיפות בטן ‫כי אתה רוצה לרוץ?
‫טוב, פלוגה! ‫על הרגליים!
‫אחורה פנה! ‫רוץ!
‫נוע, נוע, נוע!
‫אל תעצור, ‫אחרת ארביץ לך בעצמי!
‫מה הבעיה שלך, דז?
‫אם אגיד לך, תחשוב שהשתגעתי.
‫אני כבר יודע שהשתגעת.
‫הבוקר, כשהייתי בחצר ‫ועשיתי כפיפות בטן...
‫עזבתי.
‫מה זאת אומרת "עזבת"?
‫הייתי בספינה. ‫ואז הייתי כאן, איפה שהתחלתי.
‫דז, אם אתה מנסה להשיג שחרור... ‫-בילי, זאת האמת.
‫מי עוד היה ב... ספינה?
‫מישהו שזיהית?
‫פני.
‫הייתה תמונה. ‫פני הייתה בתמונה.
‫מה? דז... ‫לאן אתה הולך?
‫תודה רבה על הבוקר, יום.
‫זהירות.
‫תיזהר. לאט לאט.
‫אני לא פה. ‫זה... זה לא קורה.
‫אתה כן פה, ‫וזה כן קורה.
‫תראה, אנחנו נטפל בך. ‫-מה אני עושה פה?
‫זה בסדר. ‫אתה תהיה בסדר.
‫מי אתם? ‫-אני קימי וזה עומאר.
‫אני מלאס וגאס והוא מפלורידה, ‫אבל בקשר למיקום שלנו...
‫עגנו לאחרונה בפיג'י.
‫אז לפחות אנחנו יודעים ‫שאנחנו עדיין באוקיינוס השקט.
‫טוב, ידידי. ‫תירגע, בסדר?
‫אנחנו נקרא לרופא, ‫והוא ישאל אותך כמה שאלות
‫כדי שנבין מה קרה. ‫-מה זאת אומרת?
‫רק רגע, מה זאת אומרת? ‫אני לא אמור להיות פה!
‫תפתח את הדלת!
‫-היי.
‫היי. היי.
‫זה קורה גם לך, נכון?
‫מה קורה לדזמונד? החברים שלך ‫יודעים מה הבעיה שלו.
‫אם הם יודעים, ‫הם לא מספרים לי.
‫אז אולי תספר לי איך זה שהמראנו ‫לפני השקיעה ונחתנו בצהריים.
‫תשמע, אני לא יודע ‫מה עובר על החבר שלך, בסדר?
‫אבל תאמין לי כשאני אומר לך ‫שאני מנסה לעזור לך.
‫אתה רוצה לעזור לי? ‫תן לי את הטלפון שלך.
‫תן לי להתקשר לאנשים שלי.
‫אם תיתן לי את הנשק שלך, ‫אתן לך את הטלפון הזה.
‫תעשה את זה זריז. ‫ואל תנסה להתקשר לבגדד.
‫בטלפונים האלה ניתן ‫להתקשר רק אחד לשני.
‫הלו. ‫-ג'ק, זה סעיד.
‫אני על הספינה.
‫אתה בסדר? ‫איפה היית, לעזאזל?
‫קרה משהו בזמן הטיסה,
‫ועכשיו דזמונד נמצא ‫במרפאה שלהם.
‫חכה, חכה.
‫אתה בדיבורית.
‫במסוק, קרה משהו לדזמונד.
‫הוא לא מזהה אותי ‫ולא יודע איפה הוא.
‫תופעות לוואי?
‫החבר שלך, דזמונד...
‫הוא נחשף לאחרונה ‫לרמות גבוהות של קרינה,
‫או שדה אלקטרומגנטי?
‫תראו, אנחנו לא יודעים למה, ‫אבל בדרך לאי ובחזרה,
‫יש אנשים שמתבלבלים.
‫אז... מה זאת, אמנזיה?
‫לא, זאת לא אמנזיה.
‫היי. היי.
‫היי!
‫אתה שומע אותי?
‫אתה בסדר? הלו?
‫הרגע הייתי על גלגל ענק.
‫אתה רואה, ריי? ‫אני לא משוגע!
‫זה קורה גם לו, ריי! ‫וזה יקרה לך.
‫זה יקרה לכולנו. לכולם!
‫ברגע שנחזור לאי הזה.
‫אתה מוכן להתרחק בבקשה?
‫לא, ריי. לא!
‫תירגע לרגע. ‫-לא!
‫זה לא יעצור את זה, ריי! ‫שום דבר לא יכול לעצור את זה, ריי!
‫שום דבר לא יכול לעצור את זה!
‫ואיך אתה מרגיש? ‫-מה קורה פה, לעזאזל?
‫אני מבין שאתה מבולבל. ‫-אתה לא תזריק לי את זה, אחי!
‫אני לא רוצה להזריק לך ‫שום דבר.
‫זה בסדר. אני רק רוצה ‫לבדוק לך את העיניים.
‫למה? ‫-כדי לעזור לך.
‫איך קוראים לך?
‫דזמונד.
‫דזמונד, ספר לי ‫על הדבר האחרון שאתה זוכר.
‫הלו?
‫פני?
‫מה אתה רוצה, דזמונד?
‫פני, תקשיבי, אני...
‫הסתבכתי בצרות.
‫אני חושב שמשהו קורה לי, ו...
‫אני מבולבל.
‫אני צריך להיפגש אתך.
‫עזבת אותי והתגייסת לצבא,
‫ועכשיו אתה מתקשר ‫ומצפה שיהיה לי אכפת ממך?
‫כן, אתה באמת מבולבל, דזמונד.
‫לא, לא נכון.
‫תראי, יש לי יומיים רגילה, ‫החל מהערב.
‫אני יכול לבוא לבקר אותך? ‫-לא!
‫לא. וגם אל תטרח לבוא לדירה, ‫כי עברתי דירה.
‫עברת דירה? לאן? ‫-זה לא משנה.
‫דזמונד, אני מסיימת. ‫בבקשה, אל תתקשר אליי שוב.
‫לא, תקשיבי, פני. ‫אני צריך אותך.
‫חווית משהו הרגע, דזמונד?
‫מה לעזאזל, פרנק? ‫אתה לא אמור להיות פה,
‫ובטח לא אתו. ‫-מצטער, דוק,
‫אבל פראדיי מתקשר מהאי. ‫הוא צריך לדבר עם האיש הזה.
‫לא, פראדיי לא ידבר עם ‫החולה שלי. -הוא לא החולה שלך!
‫תן לדזמונד את הטלפון.
‫תן לו את הטלפון, עכשיו!
‫הלו?
‫דזמונד, שמי דניאל פראדיי.
‫נפגשנו אתמול, לפני שהמראת, ‫אבל אתה כנראה לא זוכר את זה.
‫אני צודק? -המראתי... מה? ‫-דזמונד, אין לנו הרבה זמן,
‫אז אני צריך שתגיד לי ‫איזו שנה זאת, לדעתך.
‫מה זאת אומרת, איזו שנה? ‫עכשיו 1996.
‫בסדר. דזמונד, תראה...
‫תגיד לי איפה אתה.
‫אני במרפאה כלשהי.
‫לא, לא כרגע, דזמונד. ‫איפה אתה אמור להיות?
‫איפה אתה ב-1996?
‫במחנה מילר ‫של המשמר הסקוטי המלכותי,
‫צפונית לגלזגו. ‫-דניאל...
‫לא, לא. ‫אני חושב.
‫דזמונד, תקשיב. ‫כשזה יקרה שוב, דזמונד,
‫אני צריך שתעלה על רכבת. ‫תעלה על רכבת לאוקספורד,
‫אוניברסיטת אוקספורד, הפקולטה ‫לפיזיקה בקווינס קולג'. בסדר?
‫מה? למה?
‫כי אני צריך שתמצא אותי.
‫איפה זה? ‫איפה זה?
‫מה? ‫-היומן שלי. היומן שלי.
‫אני צריך את היומן שלי, ‫אחרת לא אאמין לו.
‫למה הוא חושב שהוא ב-1996? ‫-לא יודע. לא יודע.
‫זה לא ניתן לצפייה מראש. ‫זה שרירותי.
‫לפעמים הפיצול נמשך כמה שעות, ‫ולפעמים שנים.
‫רגע, זה כבר קרה?
‫תן את הטלפון בבקשה. תודה.
‫דזמונד, אתה עוד על הקו? ‫-דוק! היי, דוק!
‫תדבר אתו! ‫לא אוכל לעכב אותו עוד הרבה.
‫כן. כן, אני פה.
‫דזמונד, תקשיב. ‫כשתמצא אותי בקווינס קולג',
‫אני צריך שתגיד לי ‫לכוון את המכשיר ל-2.342.
‫מה? ‫-בסדר? 2.342,
‫והתנודה חייבת להיות ב-11 הרץ.
‫רשמת, דזמונד? ‫-2.342. תנודה...
‫תזכור את זה: ‫2.342 ו-11 הרץ. בסדר?
‫ועוד דבר אחד, דזמונד. ‫אם המספרים לא ישכנעו אותי,
‫אני צריך שתגיד לי ‫שאתה יודע על אלואיז.
‫היי, היי!
‫לאט לאט!
‫תגיד לי שאתה יודע על אלואי...
‫חשיבה מקורית...
‫מקורית, ההפך מ...
‫אתה צריך להרשים... ‫לא הרשמת אותי.
‫לך. נסה שוב.
‫סליחה, אתה דניאל פראדיי?
‫ואתה?
‫סליחה, אני דזמונד יום. ‫אמרו לי שאמצא אותך כאן.
‫אני חושב שביקרתי בעתיד.
‫בעתיד? ‫-כן.
‫דיברתי אתך שם. אמרת לי ‫לבוא הנה, לאוקספורד,
‫ולמצוא אותך. ‫אמרת שתעזור לי.
‫למה לא עזרתי לך שם, בעתיד?
‫סליחה? -למה לך ‫כאב הראש של מסע בזמן?
‫אתה יודע? ‫זה נראה מיותר.
‫ולא נראה לך שעמיתיי המלומדים ‫מסוגלים להמציא משהו אמין יותר?
‫איזו מין מתיחה זאת?
‫ממש חסר השראה.
‫תכוון את המכשיר שלך ל-2.342,
‫ותדאג שהתנודה תהיה ב-11.
‫טוב, ואתה...
‫עכשיו תגיד לי מי אמר לך ‫את המספרים האלה. -אתה.
‫תקשיב, זה מגוחך.
‫אני יודע על אלואיז.
‫מה כל זה?
‫כאן אני עושה את הדברים ‫שאוקספורד לא אוהבים.
‫הגרסה העתידית שלי. ‫הוא דיבר על המפגש הזה, נכון?
‫כמובן. אז הייתי זוכר ‫שבאת לאוקספורד, נכון?
‫הייתי זוכר את זה, עכשיו.
‫בעצם, לא. ‫-לא?
‫אולי הוא פשוט שכח. ‫-כן, בטח. איך בדיוק?
‫אז אנחנו משנים את העתיד? ‫-אי אפשר לשנות את העתיד.
‫בשביל מה זה? ‫-נגד קרינה.
‫תיתן גם לי כזה? ‫-אתה לא צריך.
‫זה לחשיפה ממושכת. ‫אני עושה את זה 20 פעם ביום.
‫ומה אתה שם על הראש?
‫כן...
‫זאת...
‫זאת אלואיז.
‫אז מה זה? -זה, ‫אם המספרים שנתת לי נכונים,
‫מה שזה יעשה,
‫זה ישחרר את אלואיז בזמן. ‫בדיוק כמו אותך.
‫מה קרה?
‫היא עוד לא חזרה.
‫הנה היא.
‫בסדר, הנה זה בא.
‫קדימה, קדימה...
‫ככה.
‫כן, כן...
‫כן!
‫זה עבד!
‫זה מדהים! -סליחה, מה כל-כך ‫מדהים בחולדה שרצה במבוך?
‫מה שמדהים זה שסיימתי ‫לבנות את המבוך הבוקר.
‫אלמד אותה להתמצא בו ‫רק בעוד שעה.
‫אז שלחת אותה לעתיד? ‫-לא, לא.
‫את המודעות שלה. ‫את המוח שלה.
‫אז איך זה עוזר לי? ‫-לך?
‫אני לא מבין. לא שלחתי אותך ‫הנה כדי שתעזור לי?
‫אני לא יודע למה שלחת אותי הנה! ‫הדבר היחיד שאני יודע עליך
‫הוא שבסוף תיתקע על איזה אי.
‫אי? איזה אי? ‫מה יש לי לחפש על אי?
‫דזמונד, תן את הטלפון.
‫תתרחק! ‫-כולם, תירגעו! תקשיבו!
‫דניאל רצה לדבר אתו, אז ‫נתתי לו את הטלפון. זה הכול.
‫נתת לפראדיי לדבר אתו? ‫-הוא אמר שהוא יכול לעזור.
‫פראדיי לא מסוגל אפילו ‫לעזור לעצמו. -החוצה, עכשיו!
‫הקפטן רוצה לדבר אתך. ‫-ואני רוצה לדבר עם הקפטן שלך!
‫אדאג שהוא ידע. ‫בינתיים שב.
‫אני חייב לחזור. ‫-לחזור לאן? לאי?
‫הוא אמר שהוא יכול לעזור לי. ‫הוא אמר שיגיד לי מה לעשות.
‫דזמונד. דזמונד.
‫אתה מוכן להסביר לי... ‫-דזמונד?
‫אתה דזמונד?
‫אני מכיר אותך?
‫אני ג'ורג' מינקובסקי. ‫אני קצין התקשורת.
‫לפני שקשרו אותי למיטה הזאת, ‫כל השיחות אל הספינה וממנה
‫עברו דרכי, בחדר הקשר, ‫ומדי פעם,
‫הבהבה לי נורה בלוח השעונים.
‫שיחה נכנסת.
‫קיבלנו הוראה ברורה ‫לא לענות לעולם.
‫מה זה קשור אליי?
‫השיחות היו מהחברה שלך.
‫פנלופי וידמור.
‫מה קרה?
‫חזרת.
‫היית בלי הכרה כמעט 75 דקות.
‫בלי הכרה? -כן, ‫נהיית קטטוני באמצע משפט.
‫סחבתי אותך לכיסא. ‫אני מניח שהיית שוב בעתיד?
‫כן. -כמה זמן? ‫-לא יודע. חמש דקות.
‫למה זה קורה כל הזמן?
‫במקרה שלך, אני מנחש ‫שההתקדמות היא בטור הנדסי.
‫בכל פעם שהתודעה שלך קופצת, ‫יותר קשה לך לחזור.
‫אני הייתי נזהר כשאני ‫חוצה את הכביש, במקומך.
‫מה קרה לה? ‫-היא מתה.
‫כן, אני רואה. איך? ‫-דימום מוחי, כנראה. לא יודע.
‫אעשה נתיחה אחר כך.
‫זה יקרה לי? -העובדות משתנות ‫ממקרה למקרה, אבל...
‫תקשיב לי! אם זה ימשיך לקרות, ‫אני אמות?
‫אני לא יודע.
‫אני חושב שהיה קצר ‫במוח של אלואיז.
‫הקפיצות בין ההווה לעתיד... ‫בסופו של דבר,
‫היא לא ידעה להבדיל בין השניים. ‫לא היה לה עוגן.
‫מה זאת אומרת "עוגן"? ‫-משהו מוכר בשני הזמנים.
‫כל זה... כל אלה משתנים. ‫זה שרירותי, כאוטי.
‫כל משוואה צריכה יציבות. ‫משהו ידוע. זה נקרא "קבוע".
‫דזמונד, אין לך קבוע.
‫כשאתה בעתיד, ‫שום דבר שם לא מוכר.
‫אם אתה רוצה שזה ייפסק, ‫אתה צריך למצוא משהו שם.
‫משהו שבאמת חשוב לך.
‫שקיים גם כאן. ב-1996.
‫הקבוע הזה,
‫זה יכול להיות אדם?
‫כן, אולי. ‫אבל אתה צריך ליצור קשר.
‫לא אמרת שהיית בספינה, ‫באמצע שום מקום?
‫למי אתה מתקשר? ‫-לקבוע שלי.
‫המספר שאליו הגעת איננו מחובר.
‫אתה בסדר?
‫אתה נראה הרבה יותר מבוגר, מה?
‫ברוך שובך, דזמונד.
‫אני צריך להתקשר לפני. ‫-זה לא בראש סדר העדיפויות.
‫תקשיב, אחי. ‫אני לא מכיר אותך,
‫אבל נראה שאתה מכיר אותי, ‫אז אם אתה ואני חברים,
‫אני צריך שתעזור לי. ‫אני חייב להתקשר לפני עכשיו.
‫אל תתלהבו כל כך. ‫לפני יומיים, מישהו חיבל בציוד.
‫איבדנו את כל הקשר עם היבשת. ‫בטח הייתי יכול לתקן את זה,
‫אבל אז השתגעתי.
‫איפה חדר הקשר? ‫-סיפון אחד למעלה.
‫אקח אתכם לשם. בואו.
‫ואיך נצא מכאן?
‫דרך הדלת.
‫נראה שיש לכם ‫חבר בספינה הזאת.
‫האף שלך, אחי.
‫אין אף אחד.
‫בואו.
‫"הסלע השחור" הפליגה ‫מפורטסמות, אנגליה,
‫בעשרים ושניים במארס, 1845, ‫בהפלגת סחר לממלכת סיאם,
‫כשאבדה בים באופן טרגי. ‫הפריט היחיד ששרד מהמסע הזה
‫הוא יומנו של הקצין הראשון, ‫שהתגלה אצל שודדי ים
‫באיל סן מארי, מדגסקר, ‫שבע שנים מאוחר יותר.
‫תוכן היומן לא פורסם מעולם, ‫ואינו ידוע לאיש
‫מחוץ למשפחתו של המוכר, ‫טובארד הנסו.
‫אנו פותחים את מכירת פריט 2342 ‫ב-150 אלף ליש"ט.
‫150 אלף, אדוני.
‫160. האם אני שומע 160?
‫160, אדוני. ‫170, אדוני.
‫180 בטלפון. ‫200 אלף ליש"ט.
‫220 אלף ליש"ט. 240?
‫260 אלף ליש"ט, אדוני. 280?
‫בטלפון אני שומע 300 אלף. 320.
‫340 אלף ליש"ט. 360.
‫380. 380 אלף... -המכירה היא ‫למשתתפים רשומים בלבד, אדוני.
‫האם אני שומע 400 אלף ליש"ט? ‫-תשמע,
‫אני רק צריך לדבר עם האיש הזה. ‫-אני מצטער.
‫נמכר, תמורת 380 אלף ליש"ט, ‫לקונה מספר 755. תודה.
‫פשוט...
‫מר וידמור. ‫-דזמונד?
‫אפשר להחליף אתך מילה? ‫-אני מצטער, אדוני...
‫לא, זה בסדר.
‫בוא איתי.
‫ה"מילה" שלך. ‫בוא נשמע אותה.
‫אני חייב ליצור קשר עם פני.
‫אני לא יודע איך ליצור ‫איתה קשר, והמספר שלה נותק.
‫פעם, אם היית מציע לה נישואים, ‫אני בטוח שהיא הייתה מסכימה.
‫למרבה המזל, ‫הפחדנות שלך ניצחה.
‫אני מבין שיש לך חרטות,
‫ואתה רוצה שהיא תיתן לך ‫הזדמנות נוספת.
‫למה אתה שונא אותי כל-כך?
‫זה לא אני ששונא אותך.
‫הנה הכתובת שלה.
‫אתן לה לספר לך בעצמה.
‫דזמונד.
‫אני יודע, זה נהיה קשה יותר.
‫זה גם מתחיל לקרות מהר יותר.
‫קדימה, בואו.
‫איך זה קרה לך?
‫עגנו פה.
‫חיכינו להוראות. ‫משועממים עד מוות.
‫אני וברנדון... ‫הוא אחד מאנשי הצוות.
‫הוצאנו את הסירה של הספינה.
‫רצינו רק לראות את האי.
‫אבל ברנדון התחיל ‫להתנהג כמו משוגע,
‫אז היינו צריכים לחזור לאחור.
‫איפה הוא? ‫-בשק גופות.
‫שם.
‫מי עשה את זה?
‫אין לי מושג.
‫אבל כשהקפטן יגלה, אני מ...
‫אחרי שתתקשר, מישהו יצטרך ‫להסביר לי מה בדיוק קורה פה.
‫אתה יכול לתקן את זה, אחי?
‫אני צריך רגע.
‫יש לך את המספר לחיוג?
‫תתעורר! תתעורר, תחזור!
‫דזמונד, יש לך את המספר?
‫לא.
‫אז כדאי שתיזכר בו.
‫עכשיו 2004?
‫לא קלטתי שכבר כמעט חג המולד.
‫עבר...
‫דזמונד.
‫אני לא יכול...
‫לחזור...
‫מה קרה לו?
‫בדיוק מה שיקרה לי.
‫"צ'יין ווק 423"
‫דזמונד?
‫מה אתה עושה פה? ‫-הייתי מוכרח...
‫ניסיתי להתקשר אלייך, ‫אבל הקו שלך נותק.
‫כן, כי עברתי דירה.
‫תראה, אני לא יודעת ‫אם אתה קולט, דזמונד,
‫אבל אני מנסה לפתוח דף חדש ‫אחריך, אז אם לא אכפת לך...
‫רגע. פני, בבקשה. חכי. אני רק ‫צריך את מספר הטלפון החדש שלך.
‫למה שאתן לך אותו? ‫-כי עשיתי טעות איומה.
‫לא הייתי צריך להיפרד ממך.
‫אני יודע את זה עכשיו ‫ואני מצטער. -די, תפסיק...
‫אני מבין, ואני יודע ‫שמאוחר מדי לשנות את המצב,
‫אבל אני צריך להגיד לך משהו, ‫ואני צריך שתקשיבי לי.
‫אני יודע שזה יישמע מגוחך, ‫אבל... בבקשה, פני.
‫אני חייב שתקשיבי לי.
‫תגיד את מה שאתה צריך, ‫ואז תלך.
‫אני יודע שזה לא הגיוני, ‫כי גם לי זה לא נשמע הגיוני,
‫אבל בעוד שמונה שנים ‫אצטרך להתקשר אלייך,
‫ולא אוכל להתקשר אלייך ‫אם לא יהיה לי המספר שלך.
‫מה? ‫-פני, פשוט תני לי את המספר.
‫אני יודע שהרסתי הכול. אני יודע ‫שאת חושבת שהכול בינינו נגמר,
‫אבל זה לא נכון. אם יש בך משהו ‫שעדיין מאמין בנו, פשוט...
‫בבקשה, תני לי מספר. -איך אדע ‫שלא תתקשר הערב, או מחר?
‫לא אתקשר במשך שמונה שנים.
‫ה-24 בדצמבר, 2004. ‫ערב חג המולד.
‫אני מבטיח.
‫בבקשה, פני.
‫אם אתן לך את המספר, תלך?
‫כן.
‫79460893.
‫794...
‫לא תרשום אותו?
‫זה לא יעזור.
‫את חייבת להישאר עם המספר הזה.
‫אסור לך להחליף... ‫-צא! צא!
‫תזכרי: ה-24 בדצמבר, 2004. פני, ‫אם עוד אכפת לך ממני, את...
‫אני לא משוגע, פני! את חייבת ‫להאמין לי! את חייבת...
‫לסמוך עליי.
‫אני סומך עליך, ‫אבל אתה חייב לזכור את המספר.
‫79460893...
‫79460893, זה מספר בלונדון. ‫-תזמון מעולה.
‫השלמתי את התיקון, אבל אני לא ‫יודע כמה זמן הסוללה תחזיק מעמד.
‫אני מקווה שהיא שם. ‫-גם אני מקווה.
‫הלו?
‫פני?
‫דזמונד?
‫פני, ענית.
‫ענית, פני.
‫דז, איפה אתה? ‫-אני...
‫אני...
‫אני בספינה. אני...
‫הייתי על אי, ו...
‫אלוהים, פני. ‫זאת באמת את?
‫כן.
‫כן, זאת אני.
‫את מאמינה לי?
‫עדיין אכפת לך ממני?
‫דז, אני מחפשת אותך ‫כבר שלוש שנים.
‫אני יודעת על האי. ‫ערכתי מחקר...
‫וכשדיברתי עם החבר שלך, צ'רלי, ‫אז ידעתי שאתה עדיין חי.
‫אז ידעתי שאני לא משוגעת.
‫דז, אתה עוד שם? ‫-כן, אני כאן!
‫אני עדיין כאן! את שומעת אותי? ‫-כן. עכשיו שומעים יותר טוב.
‫אני אוהב אותך, פני.
‫תמיד אהבתי אותך.
‫אני כל-כך מצטער.
‫אני אוהב אותך.
‫גם אני אוהבת אותך.
‫אני לא יודע איפה אני, אבל... ‫-אמצא אותך, דז.
‫אני מבטיח... ‫-מה שלא יהיה...
‫אחזור אלייך. -לא ארים ידיים. ‫-אני מבטיח. -אני מבטיחה.
‫אני אוהב אותך. ‫-אני אוהבת אותך.
‫אני מצטער. ‫הסוללה התרוקנה. זה כל מה שיש.
‫תודה, סעיד.
‫זה הספיק.
‫אתה בסדר עכשיו?
‫כן.
‫אני מושלם.
‫"אם משהו ישתבש, ‫דזמונד יום יהיה הקבוע שלי"
‫אבודים