‫בפרקים הקודמים ‫של "אבודים"
‫כרגע, זאת העדיפות ‫הראשונה שלנו.
‫איך הגעת לאי הזה, דניאל?
‫הספינה התנגשה בסלעים, ‫ועלתה על שרטון.
‫חכה רגע, בנאדם. ‫מה רצית?
‫אתה רוצה לעשות כדורי שלג? ‫-הוא רוצה שתהדק את הבמבוק.
‫אני חושב.
‫איך מתקדם? ‫-מתקדם.
‫העיקר שלא יחבלו ‫גם ברפסודה הזאת.
‫הצבתי שמירה ‫24 שעות ביממה.
‫אף אחד ‫לא יתקרב לרפסודה הזאת,
‫עם או בלי כוונה לשרוף אותה. ‫תקשיב, חשבתי...
‫הסיכוי שספינה חולפת ‫תבחין ברפסודה הוא די נמוך.
‫אנחנו צריכים דרך לשלוח ‫אות מצוקה לספינות בקרבת מקום.
‫אשאל את סעיד, אבל גם ‫אם הוא מסוגל לייצר משהו כזה,
‫אין לו מקור חשמל מתאים. -הוא ‫אמר שלצרפתייה היו מצברים, לא?
‫בשום אופן לא. ‫-אני לא מבקש שתפליג איתם.
‫אני אעשה את זה. -אתה לא. ‫-בנאדם, אנחנו רק מנסים...
‫נראה לך שהיא תיתן ‫מצרך חיוני לזר גמור?
‫אני רק מבקש שתסביר לי ‫איך למצוא אותה. זה הכול.
‫נלקחתי למחנה שלה חסר הכרה. ‫כשברחתי הייתי מבולבל.
‫אני לא יודע איך למצוא אותה.
‫לא יודע, או לא רוצה?
‫סעיד, המפות שלה ‫והמסמכים שלה אצלך.
‫חשבת שהם מכוונים למקום מסוים. ‫-טעיתי.
‫אולי הם מובילים אליה. -אני לא ‫יודע מה משמעות הניירות האלה!
‫אולי אלה סתם קשקושים ‫ממוחה הקודח. מילים של שירים,
‫מעורבבים במשוואות.
‫אם המפה הזאת מובילה אליה, ‫תדע לך שהיא נמצאת באזור הזה.
‫היא נתנה לו שם: ‫"טריטואר פונס".
‫שאנון תרגמה אותו. ‫פירוש השם הוא "השטח האפל".
‫זה נשמע כמו מקום ‫שהיית רוצה לבקר בו?
‫אז אתה לא מוכן לעזור. ‫-זה לא מה שאמרתי.
‫אבנה את משדר המצוקה, אבל ‫אני מציע שתמצא מקור כוח אחר.
‫מה אתה עושה שם?
‫רק רגע, אימא. ‫אני רק בודק משהו.
‫אני מקווה שאתה ‫לא מסתכל שוב על הבנות בביקיני.
‫אימא, דיברנו על זה. ‫כל עוד אני גר פה,
‫את צריכה לכבד את הפרטיות שלי.
‫ואני לא.
‫תראה אותך. ‫ליל שבת היום.
‫גבר מבוגר ‫יושב בבית ורואה טלוויזיה.
‫צא, חפש לך בחורה נחמדה. ‫-כן, אני כבר יוצא.
‫לפחות תעשה דיאטה. ‫אתה שוב משמין.
‫ומספר המגה: 42.
‫והמספרים הזוכים ‫בהגרלת המגה-לוטו הערב:
‫4, 8, 15, 16 ו-23, ‫ומספר המגה: 42.
‫בעל המספרים האלה יזכה, ‫לבדו או עם שותפים,
‫באחד הפרסים הגבוהים ‫בכל הזמנים. -נכון, מרי-ג'ו,
‫כי כבר 16 שבועות ‫לא היה לנו זוכה.
‫"אבודים"
‫"מספרים"
‫היי.
‫אתה ער? ‫-בדיוק תהיתי בעצמי...
‫אז הצרפתייה ההיא ‫כתבה את זה, נכון?
‫הרלי, כבר אמצע הלילה. ‫מה אתה רוצה? -כלום.
‫לא הצלחתי להירדם. ‫ואז משהו סיקרן אותי.
‫אתה ושאנון, ‫ניסיתם להבין את זה,
‫ותהיתי מה גיליתם בקשר לזה.
‫בקשר למה? ‫-לא יודע.
‫נגיד המספרים האלה, ‫שהיא רשמה כמה פעמים.
‫יש לך מושג מה המשמעות שלהם?
‫פעם חשבתי שאולי ‫אלה נקודות ציון כלשהן.
‫נקודות ציון, כן.
‫כשמצאת אותה בפעם הראשונה, ‫את הצרפתייה,
‫אמרת שראית איזה כבל על החוף, ‫הלכת בעקבותיו והגעת אליה?
‫לא. הוא הוביל אותי ‫למלכודת שהיא הכינה.
‫המחנה שלה בטח קרוב לשם, נכון?
‫מה פתאום אתה כל כך מתעניין ‫ברוסו? -אני לא.
‫אתה יודע, אני רק מדבר, בנאדם. ‫סליחה אם זה זמן לא מתאים.
‫לילה טוב.
‫כן, את. ‫-איך בחרת את המספרים הזוכים?
‫יש להם איזו משמעות עבורך? ‫-הם... פשוט באו לי לראש.
‫תכיר לנו את המשפחה שלך. ‫-בסדר.
‫היפהפייה הזאת היא אימא שלי, ‫כרמן. בואי, אימא.
‫וזה אחי, דייגו, ‫ואשתו ליסה.
‫אנחנו עשירים! -יופי. ‫תתעלמו ממנו, הוא אידיוט.
‫ואותו אתם מוכרחים לפגוש. ‫זה האיש הכי גנוב שאני מכיר,
‫סבא שלי, טיטו. הוא עובד ‫בשלוש משרות כבר...
‫כמה זמן, סבא? ‫-52 שנה. -52 שנה.
‫הוא בן 70, ‫והחופשה היחידה שלו מהעבודה
‫הייתה כשהשתילו לו קוצב לב ‫לפני ארבע שנים.
‫אז הדבר הראשון שאעשה עם הכסף ‫זה לתת לו את המנוחה שמגיעה לו.
‫זה מה שחשוב מבחינתי: ‫לעזור לאנשים שחשובים לי.
‫כי המשפחה שלי ‫עברה הרבה בגללי בזמן האחרון,
‫וככה אני יכול לפצות אותם. ‫אולי אפילו אקנה לאימא שלי בית.
‫אולי אחרי שסבא שלי יחזור ‫מהשיט, נעשה יחד דברים
‫שתמיד רצינו לעשות.
‫סבא?
‫היי. ‫-מה? אני לא עושה כלום.
‫מה?
‫-רק אמרתי "בוקר טוב".
‫כן. בוקר טוב.
‫סליחה, אני פשוט... ‫-אתה הולך לאנשהו?
‫אני? לא.
‫האמת שכן.
‫חשבתי לצאת לסיבוב.
‫אולי לחפש מקום חדש לדיג. ‫-חכה, אצטרף אליך.
‫זה בסדר. ‫-לא יזיק לי טיול. -בנאדם...
‫אני צריך להיות קצת לבד כרגע. ‫-בסדר.
‫אני בחור מגודל. ‫אני מתייבש בקלות.
‫כן.
‫כן, בסדר.
‫קלייר.
‫יש לך רגע פנוי? ‫-בטח.
‫אולי תוכלי לעזור לי במשהו. ‫-אני? -כן.
‫אני בונה משהו, ‫ולא יזיק לי זוג ידיים נוספות.
‫אני כמעט בחודש התשיעי. אני ‫בקושי מסוגלת ללכת עד החוף.
‫את יכולה לנסר?
‫כן. -את יכולה להניע ‫את היד קדימה ואחורה, ככה?
‫יכול להיות. ‫-מושלם.
‫בואי.
‫טוב...
‫אז מה אנחנו בונים בדיוק?
‫איפה היא?
‫איפה מה? -המפה. אמרתי לך ‫שהיא לא תעזור לך למצוא אותה.
‫רגע, המפה לא אצלי. -הגרוע מכול ‫הוא שלא עשית את זה בעצמך.
‫שלחת את הרלי במקומך. ‫-רגע אחד. הרלי?
‫הוא היה באוהל שלי אתמול. ‫הוא שאל אותי על רוסו,
‫על המספרים שהיא רשמה. ‫איך מצאתי אותה.
‫אין לך מושג על זה, מה?
‫צ'רלי, ראית את הרלי?
‫לפני כמה שעות. ‫הוא יצא לטיול.
‫והתנהג כמו פסיכי, ‫יורשה לי להוסיף.
‫אלוהים, הוא יצא לחפש אותה.
‫מתי תחזרו? ‫-נדביק אותו לפני שיחשיך.
‫למה? את דואגת לי?
‫ואם כן, אז מה?
‫סעיד! אתה מוכן?
‫אהיה בסדר.
‫תנמיך!
‫סליחה.
‫לאן אתה לוקח אותי? אתה יודע ‫שאני לא אוהבת הפתעות.
‫את ההפתעה הזאת את תאהבי. ‫אחרי כל מה שעברת...
‫למשל, מה שקרה לסבא.
‫ובלוויה, כשברק פגע בכומר... ‫זאת הייתה סופה מסתורית.
‫וכשדייגו חזר לגור בבית, ‫אחרי שליסה עזבה אותו
‫לטובת המלצרית ההיא... ‫-אל תזכיר לי את הזונה הזאת!
‫אני רק אומר שמגיע לך ‫שיקרה לך משהו טוב.
‫את יודעת, ‫מאז שזכיתי בלוטו,
‫היה לנו רק מזל רע. ‫לא יודע...
‫הכסף מקולל או משהו כזה.
‫אלה דברי כפירה! ‫אתה יודע שאנחנו קתולים.
‫אנחנו לא מאמינים בקללות. ‫-בחייך, אימא. בסה"כ דיברתי.
‫טוב, כמעט הגענו. ‫שימי את זה על העיניים.
‫למה אני צריכה לחבוש את זה? ‫-תני לי יד. זהירות.
‫תיזהר. -צאי. ‫-אני לא רואה שום דבר.
‫עכשיו תורידי את כיסוי העיניים ‫ותסתכלי על בית החלומות שלך.
‫הקרסול שלי!
‫אמרתי לך להוריד את הכיסוי. ‫-למה הכרחת אותי לחבוש אותו?
‫הוגו, אני מריחה עשן?
‫אוי לא. רגע, אימא. ‫אני מתקשר למוקד החירום.
‫תגיד להם ששברתי את הקרסול.
‫זרוק את הטלפון. ‫תתרחק מהרכב. -לא, זה הבית...
‫תעשה את זה! עכשיו! ‫תסתובב.
‫אין קללות בעולם, מה?
‫זכותך לשמור על שתיקה. ‫אם תוותר על זכות השתיקה,
‫כל מה שתאמר ‫ישמש נגדך בבית המשפט.
‫יו! צרפתייה!
‫חשבתי שתשמח. ‫כל המניות שלך עלו.
‫ההשקעה שלך במיץ תפוזים קפצה ‫אחרי הסופות הטרופיות בפלורידה,
‫ועכשיו אתה בעל המניות העיקרי ‫בחברה לקופסאות בטסטין.
‫חברה לקופסאות? ‫-הם מייצרים קופסאות.
‫זה עסק משתלם. ‫כולם צריכים קופסאות.
‫מה שמזכיר לי. ‫מפעל הנעליים שלך בקנדה...
‫יש לי מפעל לנעליים בקנדה? ‫-כבר לא.
‫הוא נהרס בשריפה בחודש שעבר. ‫-כמובן.
‫אולי קראת על זה. ‫משהו כמו שמונה אנשים נהרגו.
‫אבל החדשות הטובות הן שביטחנו ‫אותו מעבר לשוויו. תרוויח מזה הון,
‫ובתוספת הפיצויים הנדיבים ‫שקיבלת ממשטרת לוס אנג'לס
‫על מעצר השווא שלך,
‫כמעט הכפלת את השווי ‫שלך בתוך כמה חודשים.
‫אני עדיין לא מבין למה השוטרים ‫חשבו שאתה סוחר סמים.
‫מזל רע. ‫-הוגו, אתה לא הראשון שזכה בלוטו
‫והשתכנע שהכסף הביא לו ‫רק צרות. זה בראש שלך.
‫אתה לא מאמין ב"מנחוסים"? ‫בקללות? -אני רואה חשבון.
‫אני מאמין במספרים. ‫מאיפה השגת אותם בכלל?
‫את מה? -את המספרים הזוכים. ‫מה סימנת? יום הולדת של מישהו?
‫מספר טלפון? -זה שום דבר, ‫זה סתם משהו ש...
‫מה?
‫זהו זה. ‫לא הכסף, המספרים!
‫המספרים מקוללים!
‫בנאדם, אל תסתכל עליי ככה. ‫אני לא משוגע. זה באמת...
‫הוגו, תקשיב לעצמך. ‫"המספרים מקוללים".
‫אתה יודע שאין כזה דבר...
‫אתה יכול לדפוק חזק יותר?
‫סליחה. מפריע לך שאני בונה ‫רפסודה כדי להיחלץ מפה?
‫ברגע זה, כן. ‫-למה אתה לא עוזר?
‫אני כן עוזר, פספוס. ‫אני שומר מפני מציתים.
‫יש משהו בדבריו. ‫אתה יכול לתת יד.
‫כי את הכרטיס כבר קנית.
‫קשרת כמו שאמרתי לך?
‫כי אם היית קושר כמו שאמרתי לך, ‫זה לא היה מתפרק!
‫מה הבעיה שלך?
‫הוא לא ידבר אתי יותר לעולם.
‫זה ייקח לו קצת זמן.
‫השפלתי אותו.
‫כשהרפסודה תפליג, ‫את חושבת שהוא יעזוב יחד איתם?
‫אני לא יודעת.
‫אל תזוז!
‫הי, מה אתם... -אל תזוז. ‫אתה עומד על מפסק לחץ.
‫אם תוריד ממנו את המשקל, ‫הוא ישחרר את זה.
‫אוי לא...
‫אנחנו צריכים למצוא תחליף ‫למשקל שלו על המפסק.
‫להחליף את המשקל שלו? ‫איך נעשה את זה? -הי!
‫אל תזוז! ‫-כולם להירגע.
‫אפשר לעזוב את הכבל? ‫-אולי אמצא סלע או משהו כזה.
‫אני עוזב את הכבל. ‫-לא!
‫אני יכול להספיק. ‫-הרלי, אל תזוז!
‫אני יכול להספיק לברוח. ‫אני זריז.
‫הרלי, אל תזוז. ‫-הרלי, אל...
‫הרלי, מה הבעיה שלך?
‫כלום.
‫מה אתה עושה פה? ‫-באתי לקחת מצבר.
‫הרלי, ברצינות. מה קורה?
‫כלום. אתם באים?
‫רוצים ללכת? בסדר.
‫אבל אולי כדאי שאני אנהיג.
‫רעיון מצוין.
‫לני. קוראים לו לני. ‫או לנארד.
‫אבל אתה לא יודע ‫את שם המשפחה שלו.
‫אני רק צריך לדבר אתו ‫לחמש דקות. -אני מצטערת,
‫אבל אם אתה לא יודע את שמו, ‫אני לא יכולה לחפש אותו.
‫כמה לנארד יש פה? ‫את לא יכולה לכתוב "לנארד"?
‫הוא פה מזמן. ‫הוא מכיר אותי.
‫הרשומות שלנו פרטיות, אדוני. ‫אם מישהו... -בנאדם!
‫אל תעשה את זה עכשיו! ‫תחליף את הנורה בפעם אחרת.
‫חמש דקות. ‫אני רק צריך חמש דקות.
‫הוגו?
‫היי, דוק. -טוב לראות אותך. ‫מה אתה עושה פה?
‫לא זכור לי שאתה ולנארד ‫הייתם קרובים, הוגו.
‫היינו "סחבקים". ‫-אשאיר אתכם יחד.
‫שיהיה בהצלחה, הוגו.
‫היי, לני.
‫זוכר אותי?
‫הוגו.
‫הרלי.
‫פשוט הייתי בסביבה, ו...
‫לני, אני מוכרח לדעת. ‫מה המשמעות של המספרים?
‫4, 8, 15, 16, 23, 42. ‫4, 8, 15, 16, 23, 42.
‫בחייך, לני. ‫תן לי משהו. לא משנה מה.
‫מאיפה המספרים האלה?
‫זאת הסיבה שהגעת הנה, לני? ‫בגלל המספרים?
‫הם עשו לך משהו?
‫כי הם עשו לי משהו.
‫אני חושב שהם עשו לי נאחס.
‫אני "מנחס" את כל מי שסביבי.
‫וכשאני מספר לאנשים ‫שאני חושב שאני הסיבה,
‫הם מסתכלים עליי כמו על משוגע. ‫הם לא מאמינים לי.
‫אבל אני יודע. מאז שזכיתי ‫בלוטו בגלל המספרים האלה.
‫הימרת על המספרים האלה בלוטו?
‫כן. ‫-למה עשית את זה?
‫פתחת את התיבה. -מה? ‫-למה השתמשת במספרים האלה?
‫למה לא? -זה לא מפסיק! ‫צריך להתרחק מהמספרים האלה!
‫צריך להתרחק... ‫-הלו. תירגע.
‫אתה שומע אותי? אתה לא מבין? ‫אתה צריך להתרחק מהם,
‫אחרת זה לא ייפסק! ‫-רגע, אני צריך תשובות.
‫אדוני, תתרחק, בבקשה. ‫-המספרים. איך הגעת אליהם?
‫סאם טומי. ‫הוא שמע אותם.
‫מי זה סאם טומי? ‫-הוא שמע אותם. בקלגורלי.
‫מה זה קלגורלי? ‫-זאת עיר שהוא עבד בה.
‫עיר איפה?
‫באוסטרליה!
‫הוא מגיע רק עד כאן. ‫הוא נכנס לאדמה.
‫זאת בעיה. ‫-חבר'ה, בואו תראו.
‫לא אמרת שהיה גשר. ‫-לא ראיתי אותו.
‫היא לא הייתה יכולה ‫לבנות את זה בעצמה.
‫לא, אבל הצוות שלה כן. ‫-או הצוות של אית'ן.
‫הרלי, מה אתה עושה? ‫-תירגע, אני רק בודק.
‫תישארו שם. ‫-הרלי, תחזור הנה.
‫אנשים, תירגעו.
‫צ'רלי. ‫-הי!
‫אם הוא יכול...
‫צ'רלי!
‫בנאדם, אתה בסדר?
‫אני בסדר!
‫טוב, אל תזוזו. ‫נמצא דרך מסביב, וניפגש שם.
‫לא, עזבו. תישארו שם. ‫יש פה שביל...
‫הרלי, שתוק ותקשיב לג'ק! ‫הוא אמר להישאר פה!
‫אתה מתנהג כמו משוגע!
‫אם לא היינו באמצע שום מקום, ‫הייתי אומרת שהלכת לאיבוד.
‫היי, זה הבית של סאם טומי? ‫-כן. אני אשתו.
‫הוא בסביבה? ‫כי אני רוצה לדבר אתו.
‫גם אני הייתי רוצה, ‫אבל סאם מת לפני ארבע שנים.
‫בעלך עבד אצל מישהו שאני מכיר, ‫לנארד סימס. -נכון.
‫הם שירתו יחד בחיל הים ‫האמריקני. מה שלום לנארד?
‫הוא עדיין בחיל? ‫-הוא...
‫בפנסיה.
‫בכל אופן, הוא סיפר לי ‫שסאם שמע משהו.
‫אתה מדבר על המספרים. ‫-כן. המספרים, בדיוק.
‫את יודעת על זה משהו?
‫סאם ולנארד היו מוצבים ‫בעמדת קשב,
‫והאזינו לתשדורות בגלים ארוכים ‫באוקיינוס השקט.
‫עבודה משעממת. ‫סאם שנא אותה.
‫הם רק הקשיבו לרעשים, ‫לילה אחר לילה.
‫עד שלילה אחד, ‫לפני 16 שנה בערך,
‫הם שמעו משהו בין הרעשים. ‫קול.
‫קול שחזר על המספרים האלה, ‫שוב ושוב.
‫כעבור כמה ימים, ‫היינו ביריד בקלגורלי,
‫והיה שם מישהו עם צנצנת. ‫היא הייתה בגודל של סוס.
‫והיא הייתה מלאה בשעועית. ‫הבחור הציע 50,000 דולר
‫למי שיצליח לנחש כמה ‫פולי שעועית היו בצנצנת,
‫בטווח דיוק של עשר. ‫-סאם השתמש במספרים?
‫התשובה הייתה מדויקת, ‫עד לשעועית האחרונה.
‫ההגרלה הזאת נמשכה 40 שנה. ‫אף אחד לא התקרב לפתרון.
‫אז זכינו בכסף. בדרך הביתה, ‫התפוצץ צמיג של טנדר על הכביש.
‫הוא התנגש בנו חזיתית. ‫איבדתי את הרגל בלילה ההוא.
‫מה עם סאם? ‫-בקושי נשרט.
‫רוב האנשים היו מברכים ‫על מזלם הטוב. אבל לא הוא.
‫מאז הוא לא חזר לעצמו. ‫הוא התחיל לרשום...
‫את כל הדברים הנוראים ‫שקרו לאנשים סביבנו.
‫הוא האמין שזה היה בגלל ‫שהוא השתמש במספרים ההם.
‫הוא החליט שנעבור לגור פה, ‫באמצע שום מקום,
‫בתקווה שזה ייפסק. ‫-וזה נפסק?
‫הוא מצא דרך לעצור את זה?
‫כן.
‫הוא הכניס רובה לפה ‫ולחץ על ההדק.
‫מה אתה מחפש, מר רייס?
‫השתמשתי בהם.
‫במספרים. ‫וזכיתי בלוטו.
‫ועכשיו, אני חושב ‫שמוטלת עליי אותה הקללה.
‫קללה? אין שום קללה. ‫-אבל הרגע אמרת לי...
‫אתה חושב שעוד הייתה לי רגל ‫אם סאם היה טועה במספר?
‫אתה חושב שלא היו שטפונות? ‫שבתים לא היו נשרפים?
‫שאנשים לא היו מתים?
‫טוב... כן.
‫כל אחד יוצר ‫את המזל שלו, מר רייס.
‫אל תאשים את המספרים הארורים. ‫אתה מחפש תירוץ שלא קיים.
‫זאת מלכודת, נכון?
‫כדי לתפוס חיות?
‫תעבירי לי את הכוס, בבקשה.
‫מה החומר המגעיל הזה? ‫-דבק.
‫איפה מצאת דבק? ‫-ייצרתי אותו משומן מן החי.
‫ייצרת דבק.
‫צריכה להיות לך ‫תכנית טלוויזיה,
‫כזאת שמשפצים בה בתים.
‫לא נראה לי.
‫תודה על זה.
‫שנתת לי משהו לעשות.
‫נמאס לי לנסות להיזכר ‫במה שקרה לי שם.
‫איך הולך לך? ‫עם הזיכרון שלך?
‫קצת פה, קצת שם. ‫שום דבר לא מסתדר לי.
‫אולי אוכל לעזור לך.
‫אני טוב בהרכבת חלקים.
‫מה? ‫-זה מוכר, האזור הזה.
‫אנחנו קרובים.
‫איך אתה יודע?
‫חשבתי שהיא חיה מתחת לאדמה.
‫ג'ק!
‫מה זה היה?
‫יופי של מנגנון אבטחה. ‫מישהו נתקל בחוט,
‫וכל המחנה מתפוצץ. ‫-אין פה שום דבר.
‫המצברים? ‫-שום דבר.
‫אני לא מבין.
‫היא ידעה.
‫היא ידעה שאחזור יום אחד, ‫ואביא אתי אחרים.
‫אז היא נטשה את המקום הזה, ‫מלכדה אותו, והמשיכה הלאה.
‫המשיכה לאן?
‫ג'ק! ‫סעיד!
‫לאן אנחנו הולכים בכלל? ‫-הפיצוץ בא מהכיוון הזה.
‫אני חושב. -אתה לא יודע! ‫-בנאדם, מה אתה רוצה ממני?
‫מה אני רוצה? אני רוצה לדעת מה ‫אנחנו עושים באמצע שום מקום.
‫ואל תגיד לי שזה בגלל ‫איזה מצבר מסריח.
‫רגע אחד אתה הרלי החביב, ‫ופתאום אתה נהיה קולונל קורץ.
‫זה לא הגיוני! זה לא מתאים לך! ‫-בנאדם, אתה לא מכיר אותי.
‫בכל הזמן הזה על האי, ‫לא סיפרת לי שום דבר על עצמך.
‫יש לי עניינים אישיים, בנאדם. ‫-אל תשנה את הנושא.
‫הלכנו לאיבוד. ג'ק וסעיד ‫אולי נפצעו, אם הם לא התפוצצו,
‫והכל בגלל שאתה מתנהג ‫כמו פסיכי.
‫אני לא משוגע.
‫יש לי סיבות... ‫-יש לי זכות לדעת.
‫בסדר. אתה רוצה לדעת?
‫כן.
‫לפני שנה בערך...
‫מישהו יורה עלינו?
‫את בטח הצרפתייה. ‫-מי אתה?
‫הרלי. אני...
‫סעיד, זה שעינית? הוא...
‫היית על המטוס.
‫תראי, באתי כדי למצוא... ‫רגע, רגע.
‫אני רק מוציא ‫את הניירות שלך.
‫בבקשה, תגלי לי ‫למה רשמת את זה.
‫מה המשמעות ‫של המספרים האלה? בבקשה.
‫אני לא יודעת.
‫מה?
‫את לא יודעת?!
‫בסדר. היצור שביערות...
‫אולי זאת מפלצת.
‫אולי זאת ג'ירפה זועמת. ‫אני לא יודע.
‫העובדה שאף אחד ‫לא מחפש אותנו בכלל...
‫כן, זה מוזר. ‫אבל אני מוכן לקבל את זה,
‫כי אני בעסק יחד עם כולם. ‫הרלי החביב.
‫אז את יודעת מה? ‫עכשיו אני רוצה תשובות!
‫הספינה שלנו קלטה שדר.
‫קול שחזר על המספרים האלה.
‫סטינו ממסלולנו כדי לבדוק.
‫אחרי שעלינו על שרטון, הצוות ‫המשיך לחפש את מקור השדר.
‫חלפו שבועות עד שמצאנו ‫את מגדל השידור.
‫יש מגדל שידור על האי? ‫-כן.
‫ליד הסלע השחור.
‫אחדים מאתנו המשיכו לחפש ‫את משמעות המספרים האלה
‫בזמן שחיכינו לחילוץ. ‫אבל אז באה המחלה.
‫כשלא נותרו חברי צוות,
‫חזרתי למגדל, ‫ושיניתי את השדר.
‫אות המצוקה ששמענו. ‫-כן.
‫אבל המספרים...
‫גילית פעם משהו עליהם? ‫את יודעת מאיפה העוצמה שלהם?
‫עוצמה?
‫הם מביאים דברים רעים ‫לכל הסביבה.
‫הם מקוללים. ‫את יודעת את זה, נכון?
‫המספרים מקוללים.
‫בגלל המספרים הגעתי הנה.
‫ונראה שגם אתה.
‫מאז, איבדתי הכול.
‫את כל מי שהיה חשוב לי.
‫אז כן,
‫אני מניחה שאתה צודק. ‫הם מקוללים.
‫תודה.
‫אין לך מושג כמה זמן חיכיתי ‫שמישהו יסכים אתי.
‫תודה. אלוהים, תודה...
‫אנחנו צריכים למצוא ‫את הרלי וצ'רלי,
‫ולהסתלק מהג'ונגל הזה. ‫רק חבל לי לחזור בידיים ריקות.
‫מישהו ירה לעברנו! ‫הרלי ואני, חיפשנו אתכם, ו...
‫איפה הרלי? -לא יודע. ‫הוא היה מאחוריי, ואז...
‫לא.
‫אני אמצא אותו. ‫-לא, כולנו נלך.
‫נלך לאן?
‫הרלי! מה קרה לך?
‫רצית מצבר?
‫היא מוסרת ד"ש.
‫כבר חשבת על שם?
‫לתינוק.
‫לא חשבתי על זה.
‫התכוונתי למסור אותו לאימוץ.
‫זאת בטח הייתה החלטה קשה. ‫-כן.
‫עכשיו זה לא משנה.
‫יש לי יום הולדת היום.
‫למה לא סיפרת לאף אחד? ‫-אני בהיריון, רווקה,
‫ועל אי באמצע שום מקום. ‫זה לא משנה שיש לי יום הולדת.
‫כנראה שלא.
‫לפחות ימי ההולדת שלך ‫ושל התינוק יהיו קרובים,
‫וזה מביא מזל טוב. ‫-כן? אתה חושב? -כן.
‫אתה מאמין בזה? ‫במזל?
‫אני מאמין בהרבה דברים.
‫זה יספיק. ‫-טוב, נכנעתי.
‫מה זה?
‫זאת עריסה.
‫יום הולדת שמח, קלייר.
‫תודה לך.
‫אני יודע שיש מחסור באוכל, ‫אבל... את החולצה שלך?
‫אם תמצא מכבסה, תודיע לי.
‫בג'ונגל, ‫לפני שעשו עלינו מטווח,
‫עמדת לספר לי ‫מה יצאת לחפש.
‫אני חושב שההתרסקות קרתה ‫באשמתי. -אל תדבר שטויות.
‫איך היית יכול... ‫-לפני שהגענו הנה,
‫דברים רעים היו קורים לידי ‫כל הזמן.
‫אתה מתכוון למזל רע? ‫-כן, זאת...
‫דרך מעודנת לתאר את זה. ‫-הרלי, דברים רעים קורים.
‫מטוסים מתרסקים. אנשים מתים. ‫-בנאדם, תן לי לסיים.
‫אתה חושב שאתה היחיד ‫שיש לו מטענים?
‫אתה יודע מה אני עשיתי ‫כשהמטוס התרסק?
‫הסנפתי הרואין. בשירותים.
‫הייתי כזה מכור, שלא יכולתי ‫אפילו לטוס במטוס בלי מנה.
‫גם זה בטח קרה באשמתך.
‫אז מה אתה אומר?
‫מה?
‫הרגע סיפרתי לך ‫את הסוד הכי גדול בחיי.
‫חשבתי שתספר לי סוד בתמורה.
‫טוב.
‫בארה"ב,
‫אני שווה 156 מיליון דולר.
‫בסדר, אל תגלה לי. ‫-בנאדם...
‫חשפתי בפניך את הנשמה, ‫ואתה מספר לי בדיחות.
‫"אבודים"