תרגם - ש.ב.ז.
בצבת הקנאה
ג'ין טירני קורנל וויילד, ג'ין קריין.
וינסנט פרייס
במאי - ג'ון סטול
דיר לייק, מיין.
טוב לראות אותך, דיק.
טוב לחזור.
הכל סודר. היא מחכה לך שם.
תודה.
איש יקר ומסכן.
אני...אני מניח שאזוז עכשיו.
שיהיה לך במזל, דיק.
הוא עבר גהנום, נכון?
לאדם כמוהו,
שנתיים בכלא גרועים מגהנום.
האם זה לא דיק הרלנד,
הבחור שהיה גר ב"צד האחורי של הירח"?
כן, אני מאמין שזה הוא.
ובכן, מכל שבעת החטאים, קינאה הוא הקטלני ביותר.
או, אתה יכול להביא לנו קפה, בבקשה?
- אתה היית העורך דין שלו, נכון? - כן, אני הגנתי עליו.
אנשים עשויים לאמר שהיפסדתי עבורו את התביעה.
קראתי את העיתונים , אבל משום מה לא הצלחתי להבין את העניין.
ובכן, היו דברים שלא היה ניתן לחשוף בבית המשפט.
עדיין, מכל האנשים שהיו מעורבים,
אני מניח שאני היחידי אשר ידע את כל הסיפור.
אתה מבין, דרכי הם נפגשו לראשונה.
הוא עבד קשה מאד על ספר חדש.
היזמנתי אותו לביתי בניו מכסיקו שיבוא לנוח.
הם נפגשו ברכבת.
זמן ללא סוף מאת - ריצ'רד הרלנד
- תודה. - אין על מה.
או, אני מצטערת.
התבוננתי בך, נכון?
לא התכוונתי, באמת. זה רק בגלל...
בגלל שאתה נראה דומה מאד לאבי.
כשהוא היה צעיר יותר, כמובן...בגילך.
דמיון מאד ראוי לציון.
לרגע חשבתי...
אנא סלח לי.
ובכן, לאמר לך את האמת, גם אני עצמי התבוננתי ,
ואני מבטיח לך שזה לא בגלל שאת דומה לאימי.
למען האמת,אני לא יכול לאמר שאת דומה למישהו שפגשתי אי פעם.
- אז למה התבוננת? - את באמת רוצה לדעת?
אם זה לא יותר מדי מעליב.
ובכן, את יודעת טוב מאד, שכל מה שאני יכול להגיד עלייך...אני מתכוון למראה שלך...
יכול להיות רק מחמיא.
- כמובן, אם את לא אוהבת מחמאות... - או, אני כן.
במחשבה שנייה, זו לא תהיה חנופה.
זו תהיה האמת, ושום דבר חוץ מהאמת.
כל דמיון לחנופה יהיה מקרי בלבד.
- שאני אמשיך? - תמשיך.
בשעה שהתבוננתי בך, ביטויים אקזוטים נסחפו ברחבי המראה של מוחי,
- כפי שענני קיץ נסחפים ברחבי השמיים. - הממ.
- אתה לא יכול להיות יותר ספציפי? - אני אנסה.
כשהתבוננתי בך חשבתי על סיפורי אלף לילה ולילה,
על מור ולבונה ועל...
- ועל פצ'ולי? - כן, פצ'ולי.
חכה רגע.
ידעתי. הנה זה.
אני מצטטת: " כשהוא התבונן בה,
"ביטויים אקזוטיים נסחפו ברחבי המראה של מוחו.
"הוא חשב על סיפורי אלף לילה ולילה,
על מור ולבונה ופצ'ולי."
סוף ציטוט.
- ובכן, זה הגיע מכאן. - ובכן, אני מניח שכן.
אבל באמת, אני לא...אני נשבע. עברו שבועות מאז שקראתי את זה.
זה ודאי הרשים אותך מאד.
הספר? לא במיוחד.
חשבתי שזו עבודה רשלנית למדי.
- אני מסכימה איתך. - את מסכימה?
התחנה הבאה, ג'קינטו.
או, זו התחנה שלי.
ג'קינטו, זו התחנה שלי.
או! הנה אתם! שלום.
או, טוב לראות אתכם.
- שלום, גברת ברנט - שלום.
- שלום בייבי, מה שלומך?
שלום, גלן, מה שלומך? ואיך לואיז?
- או, בסדר גמור. - והילדים?
בסדר. נפלא. צ'רלי, קח את התיקים האלה, בבקשה.
- או, אנחנו מצפות לראות את החווה. - אתן יכולות להישאר הרבה זמן?
פה! הנה אנחנו!
שלום!
- שלום גלן, מה שלומך? טוב לראות אותך. - אני שמח לראות אותך, דיק
או, אתה נראה טוב.
- איך אחיך? - או, דני, עדיין שוכב על גבו.
הוא רצה מאד לבוא,
אבל הרופא חשב שהנסיעה עשויה להיות יותר מדי עבורו.
או, אני מצטער.
גבירותי, אני רוצה להציג את מר הרלנד. גברת ברנט.
- מה שלומך? - מה שלומך, גברת ברנט?
- רות ברנט. - מה שלומך?
- שלום. - אלן ברנט.
- מה שלומך? - מה שלומך?
נפגשנו על הרכבת לזמן קצר למדי.
יותר מדי קצר.
ובכן, המכונית פה . אתם מוכנים?
קדימה.
- האם אמרת הרלנד? - ריצ'רד הרלנד.
או, מר הרלנד, אני מאד מצטערת.
אני בספק אם אסלח לך אי פעם.
- רות, חכי עד שתראי את הסיחים. - או, אני בטוחה שהם נהדרים.
- אלן, יש לנו הרבה תרנגולי הודו פראיים השנה. - נפלא.
גדולים כמו יענים וחמומי מוח כפליים.
- אני מקווה שאתם בסדר ורעבים. - הממ.
חוות ג'קינטו
- הגענו. - אמא, הם פה, הם פה.
- ברוכים הבאים לחוות ג'קינטו. - תודה, גלן.
- או, אמא, כמה שזה נפלא. - או, זה יפה.
רות, רות, או יקירתי.
מרגרט.
או, רציתי לבוא לרכבת לפגוש אתכם,
אבל חשבתי שטוב יותר להישאר כאן ולפקח על ארוחת הערב.
- שלום, ילדים, מה שלומכם? - אלן.
דיק, כל כך טוב לראות אותך, אבל איפה דני?
- הוא לא יכול היה לבוא הפעם, לואיז - או, אני מאד מצטערת.
- הוא עדיין בוורם ספרינגס? - כן. הולך לו טוב.
או, טוב. בטח תרצו להחליף בגדים.
בואו. אני אראה לכם את החדר שלכם.
הפורלים האלה היו בנהר עד לפני מספר שעות.
- זה משהו שלא הייתן יכולות להשיג בבוסטון. - אולי לא,
- אבל מצד שני הבקלה שלנו... - אני בעצמי נולדתי וגדלתי בבוסטון,
- ואין שני לי באהבתי לבקלה. - אני שונאת בקלה.
- גם אני - ילדים, זה גובל בחוסר נאמנות.
- זו בגידה. - מר הרלנד, מה אתה חושב?
ובכן, גברת רובי, אני איש של סלמון.
העובדה היא שאמא לא אוהבת את ניו מכסיקו.
מכיון וזה ביקורי הראשון בניו מכסיקו, אני לא מבינה איך את יכולה לאמר דבר כזה.
עדיין זו האמת.
אבי ואני היינו נוהגים לבוא לכאן בכל אביב, שנה אחרי שנה.
לעיתים רות הצטרפה, אבל אף פעם לא אמא.
חבל שמר ברנט לא הצטרף הפעם. נאמר לי שאני דומה לו.
- מי אמר לך את זה, מר הרלנד? - אני אמרתי.
לואיז, את לא חושבת כך?
- ובכן, כן, אחרי שאת מזכירה את זה.? - גלן?
- ובכן, במידה מסוימת. - במידה רבה.
היבחנתי בזה ברגע שראיתי אותו בקרון המועדון,
הפנים שלו, הקול שלו וההתנהגות שלו.
זה מוזר.
ובכן, אני חייב להודות שעוררת את הסקרנות שלי.
אם תהיה לי הזדמנות לפגוש את אביך...
זה מאד לא סביר, מר הרלנד.
- בעלי... - באנו הנה ללוויה של אבי.
אלוהים אדירים. יש דמיון.
ובכן, דמיון מאד החלטי.
תגידי לי, למה הם מתכוונים בכך שבאו הנה ללוויה?
או, זו היתה ככל הנראה צורת דיבור.
למען האמת,פרופסור ברנט נפטר לפני זמן מה במזרח,
והגופה שלו נשרפה.
הם הביאו את האפר הנה. הם יעשו את הטקס בבוקר.
- איפה? - ברמת המישור שבמעלה ההרים.
זה היה מקום אהוב עליו. הוא הירבה ללכת לשם עם אלן.
עכשיו, אם תסלח לי, אני אבדוק אם הילדים הלכו למיטה.
- הלו. - הלו.
- אלן יצאה להליכה. - ובכן איך ידעת שאני...
או, אני די מדיום.
או. האם גם אחותך מדיום?
או, כן, הרבה יותר ממני.
- רק שאני לא אחותה. - את לא אחותה?
לא, אני בת דודה שלה.
חייתי עם המשפחה מאז שהייתי ילדה. גברת ברנט אימצה אותי.
ערב טוב, מר הרלנד.
או, ערב טוב.
להיות הוגנת, אני חייבת להודות...
הלילות פה נראים יפים יותר מאשר בביקון היל(בוסטון).
לאין שיעור. אני חושב שהכל פה יפה יותר.
אלן יצאה לטייל.
תודה.
- הלו. - הלו.
- האם אני מפריע? - בכלל לא.
אני...ובכן, אני חושב שאני חייב לך התנצלות.
זה היה גס למדי מצידי לדבר על אביך ליד השולחן.
זה בסדר.
לא יכולת לדעת.
היית מאד קרובה לאביך, נכון?
כן, היינו בלתי נפרדים.
מאז שלמדתי לללכת, שנינו היינו מאושרים ביותר כשהיינו ביחד.
טבעת אירוסין?
כן.
עכשיו, אני חושבת שמוטב שאכנס.
אנחנו קמים ב- 5:00 בבוקר.
- לילה טוב. - לילה טוב.
- אתה לא חושב שמישהו צריך לחפש את אלן? - בשביל מה?
ובכן, זו ארץ די פראית שם. אולי היא איבדה את הדרך?
או, אלן יודעת את הדרך הביתה.
ובכן, אני יודע, אבל עברו כבר מעל ל- 12 שעות. אולי קרה לה משהו.
שום דבר לא קורה מעולם לאלן.
ובכן, אני...אני חושב שאצא לרכיבה לפני שאלך לישון.
- את בסדר? - או, כן. בסדר גמור.
רק רציתי להיות לבד לזמן מה.
תודה שבאת ללוויה הבוקר.
- ידעת שהייתי שם? - כן, ראיתי אותך כשרכבתי בסביבה.
אני...אני מקווה שאינך חושבת שזו היתה רק סקרנות.
לא, אני מבינה.
אני שמחה שהיית שם.
גם אני, לעולם לא אשכח את זה.
אבא היה אומר שזה כמו לרכב על הדשא בחזית של גן עדן.
עשינו הסכם להביא את האפר שלנו לכאן כשנמות.
"אם תמות ראשון", אמרתי לו, "אני אביא את שלך הנה,
ואם אני אמות ראשונה, אתה תביא את שלי."
עכשיו אני יודעת,
אנשים שאתה אוהב, לא באמת מתים.
אנחנו יכולים ללכת עכשיו?
- אני בכלל לא עייף. מה איתך? - בכלל לא.
סלחת לי כבר?
- מה שאמרתי על הספר שלך. - או, את זה.
עכשיו יש לי דיעה שונה לגמרי.
סיימתי לקרוא את הספר שלך אתמול בלילה, ומצאתי אותו מרתק למדי.
ובכן, מה גרם לך לשנות את דעתך?
מצאתי את עצמי מתעניינת באחת הדמויות.
- איזה מהן? - הסופר.
ובכן, אני יכול להבטיח לך שהספר אינו אמור להיות עלי.
או, אבל הוא כן, אם אתה אוהב את זה או לא.
"כל ספר הוא וידוי", אבא שלי תמיד אמר.
כמובן שאתה צריך לקרוא בין השורות.
ואת קראת? ממ-הממ.
ובכן, איזה סוג אדם אני?
אתה רווק בן 30.
אתה נולדת וגדלת בבוסטון,
והלכת להרווארד, מקום בו ערכת את "הלמפון" (עיתון סטירי)
כשסיימת, עברת לפריס ולמדת זמן מה ציור.
יש לך בית נופש במיין שנקרא "הצד האחורי של הירח".
לפני שהתחלת לכתוב ספרים, היית עיתונאי.
הספורט החביב עליך הוא דייג, ואתה מדבר צרפתית וספרדית טוב למדי.
ובכן, גוונים של שרלוק.
את רוצה לאמר שלמדת את כל זה רק מקריאת ספרי?
רק מקריאת העטיפה.
אתה יודע, הכל היה שם מתחת לתמונתך.
את יודעת, אם היית חיה בסיילם לפני מאה שנים, היו שורפים אותך.
- מדוע ויתרת על הציור? - ובכן, זה היה כך.
אני...קודם כל גיליתי שאני עיוור צבעים.
אבל מכיון שהתענינתי בפוסט-אימפסיוניזם, זה לא שינה הרבה, נכון?
לא.
בכל מקרה, כשהתחברתי עם החברה מהגדה השמאלית
גיליתי שהם חיים בעליות גג מטונפות,
ושחלקם הגדול היו בתת תזונה נוראית.
האם חווית פעם מה זה להיות באמת רעב?
- אני רעבה עכשיו. - שומו שמיים, בודאי שאת רעבה.
- לא אכלת ארוחת ערב, נכון? - וגם לא ארוחת צהריים.
ובכן, מסכנה, את בודאי גוועת ברעב.
- גברת רובי אמרה לאמילי להשאיר לך מגש. - טוב.
או, הנה זה. אני אקח אותו.
תרשי לי.
ספר לי על הבית שלך במיין.
או, זו רק בקתה, צריף, זה הכל.
אבל זה ממוקם במקום היפה ביותר שראיתי מעודי.
למה אתה קורא לו "הצד האחורי של הירח"?
ובכן, יש שם אגם בצורת חצי סהר.
דני ואני היינו מבלים את כל הקיצים שם.
- אתה אוהב את דני מאד, נכון? - ובכן, באופן טבעי, אני...
האם זו הסיבה שאתה אף פעם לא התחתנת...
- משום שהיית צריך לטפל בו? - לא, לא בדיוק.
הדרך בה אני מרגיש לגבי נשואין...
ובכן, זה כמו...תודה.
זה כמו הטיול שעשיתי לאירופה אחרי שסיימתי את האוניברסיטה.
לא היה לי כל מושג לגבי נסיעה לחו"ל. זה פשוט קרה.
עשיתי הליכה עם נערה וירדנו למזח של בוסטון...
והתבוננו באניית משא טוענת, ואהבתי איך שהיא נראית.
- הנערה? - לא. אניית המשא.
היא נראתה חי טוב, והיא הריחה לי טוב.
לא ידעתי אפילו לאן היא שטה, אבל ידעתי שאני נוסע איתה.
ואכן שטתי.
מממ.
היי, זה אולי הסנדויץ' הטעים ביותר שאכלתי מעודי.
- מה זה? - תרנגול הודו.
- מממ. - תרנגול הודו פרא.
- האם צדת אותם אי פעם? - לא, לא צדתי.
צריך לירות בצורה מתוחכמת.
הם פוחדים, אבל הם כל כך גדולים ומגושמים, הם שונאים לעוף.
- זה מאד נחמד. - הייתי רוצה לנסות פעם.
- מה בדבר מחר? - ובכן, אם לגלן אין תכניות אחרות.
- התכוונתי רק שנינו. - אשמח מאד.
למה יצאת בעקבותיי הלילה?
ובכן, אני...אני לא יודע במדויק.
כולם הבטיחו לי שאת תהיי בסדר.
אני מניח שזה היה דחף.
כמו הפעם שלקחת את אניית המשא?
כן.
את ידעת שאני אבוא לשם הלילה.
את חיכית לי, נכון?
כן.
ואתה באת, נכון?
ובכן.
לילה טוב.
בוא.
הלו!
- מה קורה שם למעלה? - אני רק גוזמת וקושרת את הורדים.
אני מקווה שלא היפרעתי לך בעבודתך.
או, כלל לא. אני שמח שאת פה.
חשבתי עלייך. משהו שאמרת בלילה ההוא.
- מה אמרתי? - משהו מוזר למדי.
אמרת שגברת ברנט אימצה אותך.
ובכן, מה כל כך מוזר בזה?
ובכן, את לא אמרת "מר וגברת ברנט".
- לא אומצת על ידי שניהם? - ובכן, כן, כמובן.
- אז למה אמרת "גברת ברנט"? - אני לא יודעת.
אני מניחה משום שהיא הציעה...
רוב הזמן היא היתה לבד, ואני...
לא טוב שאגרום לך שלא לעבוד.
- תיזהרי. - או, אני בסדר.
איך זה בתור כניסה?
מצוין. אני שמח לראות אותך.
- את כולך. - תודה.
אני מקווה שהיפרעתי לך בעבודתך.
היפרעת, באופן קבוע, כל הבוקר.
אבל איך יכולתי? לא הייתי איתך עד עכשיו.
או,כן, היית. חשבתי עלייך ועל קווינטון.
- מי אמר לך את שמו? - גלן רובי.
- איך יצא שהוא סיפר לך? - שאלתי אותו.
- למה? - כי שנאתי את קווינטון.
- אתה מכיר אותו? - לא.
- אז למה אתה שונא אותו? - משום שאת היכרת אותו.
זה יפה. אתה הולך לשנוא את כל מי שאני מכירה?
איבדת את הטבעת שלך.
לא. הורדתי אותה לפני שעה.
לתמיד.
קדימה! מהר!
אני אתחרה בכם לצד השני.
אחד, שתיים, שלוש
קדימה!
כל הכבוד, לין!
קדימה, לין! תמשיך!
קדימה!
- לין הולך לזכות. - לא. אלן.
אלן תמיד זוכה.
הזוכה!
אל תשכע שיש לנו פגישה אחרי ארוחת הצהריים.
שקט, כריס! ארצה!
מה קורה לך?
- או, בוא תיכנס. - שלום, רובי.
שקט, כריס, שקט.
- תרשה לי לקחת את הדברים שלך. - תודה.
תן לי לסדר את זה בשבילך.
ובכן, שלום.
מה הביא אותך הנה?
מטוס.
תפסתי את הראשון שיכולתי, אחרי שקיבלתי את המברק שלך אתמול.
למה כל החיפזון?
רציתי להיות בין הראשונים שיברכו אותך,
על נשואייך הקרבים.
ובכן, לא תיכננו בינתיים להודיע את זה ,
אבל מכיון שגילית את הסוד...
יקירי, זהו ראסל קווינטון.
הארוס שלי, ריצ'רד הרלנד.
- מה שלומך? - אני יכול לדבר איתך דקה?
בודאי. אנחנו יכולים ללכת לספריה.
תסלחו לנו.
גברת ברנט. רות.
דיק. דיק, זו אמת?
- אני כל כך שמחה בשביל אלן. בשביל שניכם. - או, תודה, רות.
- זה טוב מאד, אבל אני רוצה לדעת מתי ואיך. - ובכן...
אני מצטערת, ראס. באמת מצטערת.
מעולם לא ציפיתי שתבוא הנה באמצע קמפיין פוליטי.
- מתי את מתכננת להינשא? - מהר ככל האפשר.
האם יהיה לך נוח לדחות את זה לסתיו?
אתה מתכוון, אחרי הבחירות.
ובכן, זה לא יעזור לי אם החדשות יצאו,
שאני ננטשתי ונזרקתי כמו נעל ישנה.
או, בחייך, ראס.
בטוח שאין שום משמעות פוליטית לעובדה, שאישה שינתה את דעתה.
אני לא מבין את זה, אלן.
תמיד ידעתי שלא תינשאי לי כל עוד אביך בחיים.
אבל אחרי שהוא נפטר חשבתי...
ובכן, חשבתי שיש סיכוי. מה קרה?
אני מאוהבת.
אנחנו מתכוונים להינשא מיד. מחר.
אל תראה כל כך מדוכא.
עדין אוכל להצביע בשבילך.
אולי את לא חושבת שאני מספיק טוב בשבילך...
או מספיק רומנטי.
אני יודע שאנשים חשבו שיש לי סיבות כדי להתחתן לתוך משפחת ברנט,
אבל זה לא נכון.
אני רוצה שתדעי שהיתה לי סיבה אחת בלבד.
אני רוצה שתדעי שהייתי מאוהב בך.
אני לא אדם שמתאהב לעיתים קרובות, אלן. אני מתאהב פעם אחת.
תודה, ראס.
זו הצהרה גדולה.
אהבתי אותך.
ואני עדיין מאוהב בך.
זו מחווה.
ואני תמיד אהיה.
תזכרי את זה.
ראס, האם זה איום?
עכשיו, תראי אלן.
יקירי, האם תתחתן איתי?
ובכן, את בלתי צפויה...
ואני לעולם לא אתן לך ללכת.
לעולם, לעולם, לעולם.
וורם ספרינגס, ג'ורג'יה.
קרן המעינות החמים של ג'ורג'יה.
אלן, הנה הוא.
דני.
דיק.
לאט, ילד, לאט.
או, דיק.
היי, העלת במשקל.
- תגיד, אני חושב שלמעשה גדלת. - אתה עצמך נראה קצת שונה.
- קיבלת את המברק שלי? - כן, אבל לא ישנתי הרבה באותו לילה.
אני רק חשבתי, "עכשיו הוא עזב את החווה", ועכשיו הוא עזב את שיקגו".
כל הזמן ראיתי את הרכבת מתקרבת ומתקרבת.
- ספרתי כל סיבוב של הגלגלים. - אפשר להפריע?
- היי, דני. - היי, אלן.
אני מקווה שתאהב אותה, דני,
משום שאם לא, נשלח אותה מיד חזרה.
או, דני, אל תיתן לו לפטר אותי. אני אוהבת את הג'וב הזה.
אל תדאגי. אם הוא יפטר אותך, אני אקח אותך.
תודה.
- הופתעת לקבל את המכתב שלי? - בכלל לא.
ידעתי מה יש במכתב, אפילו לפני שפתחתי אותו.
פשוט המשכתי לקרוא אותו מחדש שוב ושוב.
רק כאילו להתרגל לרעיון?
כן. תארתי לעצמי איזה מקום זה טאוס, וכמה זמן נמשך ירח הדבש.
אלן לא אהבה את טאוס.
חשבתי שוורם ספרינגס היה מקום טוב בהרבה בשביל ירח דבש
- אלוהים, אני מקווה שתישארו קצת. - אנחנו ניקח בית ממש כאן בוורם ספרינגס.
- את מתכוונת שתחיו פה? - כן.
זה רעיון של אלן. זה מה שהיא רוצה.
אלוהים.
ובכן, גברת הרלנד,
אני חושב שאוכל לאמר בביטחה שהג'וב קבוע.
תודה, אדוני. אני תמיד עושה ככל יכולתי.
אני בטוחה שהמרק יהיה לטעמך.
מממ. זו לשון המעטה לקרוא לזה מרק שהוא מאכל תאווה.
אני קוראת לזה קונסומה א-לה פצ'ולי.
כשתישכרי טבחית תלמדי אותה את המתכון.
אין לי כל כוונה לשכור טבחית או עוזרת או כל שרת אחר.
- את מתכוונת עכשיו - אני מתכוונת לתמיד.
- טיפשה. - אני לא רוצה שאף אחד חוץ ממני יעשה משהו עבורך.
אני רוצה לנקות את ביתך, לכבס את בגדיך ולבשל את האוכל שלך.
זו עבדות מלאה.
חוץ מזה, אני לא רוצה אף אחד נוסף בבית חוץ מאיתנו.
- לעולם? - לעולם.
ובכן, אבל נניח במהלך הענינים הטבעי...
ובכן, זה שונה.
ומה לגבי דני?
ובכן, גם זה שונה.
ורק שלושה אנשים היו אי פעם ב"צד האחורי של הירח".
- רק אני, דיק וטורן. - מי זה טורן?
ליק טורן. הוא חי ביער.
הוא עזר בבניית הבית והסכר ובית הסירות והכל. הוא מטפל במקום.
הייתי רוצה להשיג תמונות של ריצ'רד כתינוק.
- אתה חושב שאני יכולה? - או, כן. יש אלבום מלא.
הרבה שנתונים של קולג' עם הרבה תמונות שלו.
יש רק אחד שהוא לא אוהב להראות לאף אחד.
למה לא?
ובכן, יש שם תמונה של אניד סאותרן.
מי זו?
היא זו בה הם בחרו כיפה מכולן.
- האם היא באמת היתה יפה? - לא כמוך.
תודה,דני.
האם זה לא יהיה נפלא כשתוכל שוב ללכת לבית הספר?
אלוהים, כן.
- לאיזה בית ספר הלכת? - אותו בית ספר של דיק.
- פנימיה? - כן.
- או, זה בטח כיף. - כן, בודאי.
האם דיק עסוק לאחרונה?
כן, הוא עובד קשה מאד על הספר שלו,
ואסור לנו להפריע לו.
חוץ מזה, האם שכחת את הסוד שלנו?
דני!
דיק! דיק!
דני. דני.
עכשיו נוכל שלושתנו , לנסוע ל"צד האחר של הירח".
אנחנו יכולים, דיק? אנחנו יכולים?
בטח שאנחנו יכולים. בטח שאנחנו יכולים.
ד"ר מייסון
זה מאד מרוחק בצפון, הרבה מיילים משום מקום.
אני יודע הכל על המקום הזה. שמעתי עליו רבות מדני.
הוא לא יכול לחכות לחזור לשם שוב.
אני יודעת. זו הבעיה שלי.
אתה מבין, ד"ר מייסון, בעלי מתכנן
לעזוב ל"צד האחר של הירח" כמה שיותר מהר.
והוא רוצה לקחת את דני איתנו.
כך גם אני, כמובן.
מה הבעיה?
ובכן, זה כל כך מרוחק שם, פראי וקשוח, והרבה מיילים מהעיר הקרובה.
השירותים מאד פרימיטיבים. אין אפילו טלפון,
רק למקרה שנזדקק לרופא בשביל דני.
אני בטוח שהוא לא יזדקק לרופא שם.
- או תרופות או משהו? - או תרופות או משהו.
- אבל מה עם בית ספר? - זה יכול לחכות.
אני חייב לאמר שההתקדמות של דני מרשימה למדי.
אני לא יודע איך עשית זאת. את היכנסת בילד הזה כח רצון ללכת.
אבל אתה לא רואה דוקטור?
בעלי יהיה עסוק רוב הזמן בכתיבה.
ועם אף אחד בסביבה...
האם אין שם אף אחד, מישהו בשם טורן?
כן, אבל הוא עוזב, ואז זה יהיה...
אני מבטיחה לך שאני לא רוצה להתחמק מאחריות.
אני חושבת רק על דני ואני...
לא, זה לא נכון.
אני חושבת קצת גם על עצמי.
אני יודעת שאתה תבין, ד"ר מייסון.
אני ויתרתי על ירח הדבש שלי כדי לבוא לכאן, כך שבעלי יוכל להיות עם אחיו.
אבל הוא עובד והנטל הוא עלי.
אני מבלה שעות כאן מידי יום.
שמחתי לעשות את זה. זאת לא היתה הקרבה בכלל.
אני אוהבת את דני כמוהו,
ואני מאושרת כמוהו מזה שדני מתקדם כל כך יפה.
אבל, אחרי הכל, הוא נכה.
אני מצטערת. לא התכוונתי לאמר זאת.
אני בטוח שלא התכוונת.
לא התכוונתי לזה.
כמובן שלא.
אני חוששת שגם אני לא בריאה לגמרי לאחרונה.
גברת הרלנד, מה את רוצה שאעשה?
אני רוצה שתאמר לבעלי שמוטב לדני להישאר פה בוורם ספרינגס.
זה לא נכון. יהיה לו הרבה יותר טוב לחזור ל"צד האחורי של הירח"
אבל בטוח שלא יזיק לו להישאר כאן או אולי לחזור לבית הספר.
- ואם רק תאמר לבעלי... - למה את לא אומרת לו?
משום שאם זה יבוא ממך...
- ריצ'רד. - שלום, דוקטור.
או, ריצ'רד, יש לי חדשות נפלאות.
ד"ר מייסון הסכים לתת לדני לבוא איתנו ל"צד האחורי של הירח"
או, לא, יקירי. בבקשה, תרשה לי.
אני רוצה להיות הראשונה לספר לו.
וזהו ליק טורן.
הלו? כן.
זה בשבילך.
הלו?
או, אלוהים, אלן.
אנחנו נוסעים ל"צד האחורי של הירח".
כן, אלן? מתי?
מחר?
או, אלוהים.
כן?
אלוהים, תודה, אלן.
אלוהים.
הצד האחורי של הירח
♪ תתיחס לביתי באדיבות ותאמר שלא תזיק ♪
♪ וכשאמות אשאיר לך את ביתי הקטן והחווה ♪
♪ את סוסי, המחרשה שלי, הכיבשה שלי, הפרה שלי ♪
♪ וכל מה שיש לי ♪
♪ וכל התרנגולות הקטנות שבגן שלי ♪
♪ את סוסי, המחרשה שלי, הכבשה שלי, הפרה שלי ♪
♪ וכל מה שיש לי ♪
♪וכל התרנגולות הקטנות ♪
♪ שבגן שלי. ♪♪
מממ.
בוקר טוב.
או, יקירי, חלמתי שאתה...
למה את עושה את זה?
עוד יום איתך.
עשרים וארבע שעות איתך.
מממ.
- בוקר טוב, דיק. - היי, בוקר טוב, דני.
- בוקר טוב, אלן. - היי, דני.
היי!
- מה דעתך על טבילה באגם לפני ארוחת בוקר? - אוקיי.
♪וכל התרנגולות הקטנות בגינה שלי ♪
♪ די-דם די-די די-לום די-די... ♪♪
- בוקר טוב מיס הרלנד. - טורן!
- מי קם קודם, אתה או השמש? - בדרך כלל יחד.
תגידי לי אם את רוצה שאכין לכם ארוחת בוקר היום.
או, לא. זה התפקיד שלי.
לעזאזל, אני ארגיש כמו גלגל חמישי פה.
אסור לך להרגיש ככה.
ריצ'רד רואה בך חלק מהמקום.
בטח היית נחמד אליו באופן מיוחד כשהוא היה ילד.
או, זה לא היה קשה.
הוא היה ילד נחמד.
בטח היו לכם רגעים נהדרים ביחד.
כן, הרבה מהם.
האם הוא השתנה הרבה כשהפך לאיש צעיר?
מממ, לא במיוחד.
- האם הוא נהג לספר לך הרבה סודות? - כן, לפעמים.
האם הוא סיפר לך אי פעם על אניד סאותרן?
- מי? - אניד סאותרן.
אני לא זוכר במיוחד שהוא סיפר לי.
מי היא היתה?
או, אני מניחה שלא מישהי מיוחדת.
רק חומר של בית ספר.
אני אקח את אלה.
- טורן, האם אתה חולם הרבה? - לעולם לא.
אתמול בלילה היה לי סיוט נורא.
בעלי ואני היינו בקאנו והוא קפץ למים לשחות.
אבל אני הייתי יותר מדי עצלה, אז פשוט חתרתי אחריו.
איך שהוא הייתי מפוחדת, וכשהיגענו לאמצע האגם,
חשבתי שזה הזמן הנכון שיחזור לסירה.
אז החלטתי לקרוא לו, אבל לא היה לי קול.
לפתע ריצ'רד שקע, אבל לא צלל, אלא בדרך שכלבי ים עושים,
סוג של שקיעה במים.
ואז הוא עלה שוב, ואחת מזרועותיו נופפה לעברי...
כאילו שהוא ניסה לקרוא לי.
ניסיתי לחתור אליו, אבל האגם היה כמו דבק. הסירה לא זזה.
הידיים שלי היו משותקות.
אז הוא שוב ירד למטה,
והפעם הוא נשאר למטה.
ובכן, אני חושב שנשארה לך רק דרך אחת להציל אותו.
- איך? - להתעורר.
זה בדיוק מה שעשיתי.
היי!
- בואו. - או, בואי תיכנסי, אלן.
- המים נהדרים. - אני חושב שמוטב שניכנס.
אוקיי, פעם אחרונה.
"האם תינשאי לי? הוא אמר."
- או, לא. - לא, מה?
טעות רצינית. "האם תינשאי לי? הוא אמר"
- מה לא בסדר בזה? - קודם כל, גברים מעולם לא מציעים נישואין.
- הם עשויים לחשוב שהם מציעים, אבל זה באמת הנשים... - מי אמר לך את זה, ריפלי?
ואם גברים מציעים נשואין, הם לעולם לא אומרים "האם תינשאי לי?"
תסתלקי, תסתלקי, נודניקית.
- האם היצעת אי פעם לאישה? - מאות פעמים.
כשהיצעת לאניד סאותרן...
מי סיפר לך על אניד סאותרן?
- האם אמרת "האם תינשאי לי?" - לא היצעתי לה.
- האם היא הציעה לך? - תתחפפי, בסדר?
איך היצעת לי?
- אה, אני... - לא היצעת.
אני היצעתי לך נישואין.
ככה.
- אתה זוכר? - אוקיי, אני אתחתן איתך.
מיד לאחר שאסיים את הפרק.
אני שונאת את הפרק שלך. אני שונאת את כל הפרקים שלך.
הם צורכים יותר מדי מזמנך.
- זה מוזר, זה מה שהמוציא לאור שלי אומר. - לא, אני רצינית.
אחרי הכל, זה לא שאתה חייב לכתוב למחיתך.
יש לי די והותר בשביל שנינו.
- ויקירי, זו המשאלה החשובה ביותר בליבי. - האם זה כל כך רע?
או, יקירי, לא ידעתי שזה יכול להיות כל כך נפלא כאן.
- הצד האחורי של הירח. - את אוהבת את המקום, נכון?
כל רגע. אם רק לא היה כל כך צפוף.
צפוף? אני חושב שזה המקום הכי מרוחק והכי לא מיושב, מזרחית למוהבה (קליפורניה).
אני מתכוונת לבקתה.
לא שאיכפת לי מבני לוויה, בכלל לא.
אבל יש את החדר של דני מצד אחד שלנו ואת החדר של טורן מהצד השני,
והקיר דק כמו נייר והאקוסטיקה מצוינת באופן מגעיל.
ובכן, לפחות אף אחד לא נוחר.
אתה יודע, מאז שהתחתנו,
לא היינו לבד, אפילו לא ליום אחד?
- והאם אתה יודע... - האם את יודעת שטורן העביר את המיטה המתקפלת והדברים שלו,
- לבית הסירה הבוקר? - הוא העביר?
- ממ-מממ. - או, ריצ'רד, אני מקווה שלא אמרת לו שאני...
או, כלל לו. זה היה רעיון שלו. באשר לדני...
- איפה דני? - הוא הלך עם טורן.
- איפה טורן? - הוא יצא העירה.
- אתה לא מתכוון שהם הולכים להישאר בעיר? - או, כמובן שלא.
אז למה הם הלכו?
- את חייבת לדעת הכל? - תספר לי.
- לא. - תספר לי!
- תפסיקי את זה! - תספר לי!
- תפסיקי את זה. זה סוד. - אתה לא יכול שיהיו לך סודות ממני.
רצינו להפתיע אותך, מתוקה.
♪ דידל-דידל דום-דום דידל-דידל-די ♪
♪ דידל-דידל-דום-דום דידלי-די ♪
♪ דידל-דידל-דום-דום דידל-דידל-די ♪
♪ בו-בו-בו בו-בו ♪
♪ או, יש לנו פרד במקום שלנו ♪
♪ שמנו את הפרד הזה במרוץ הדרבי ♪
♪ בהישמע יריית הרובה הוא התלונן ♪
♪ הוא עף עם אזניו וניווט עם זנבו ♪
♪ חתונה מוזרה מאד התרחשה ברחוב שלנו ♪
♪ גבר בשם אוטס (שיבולת שועל) פגש נערה בשם וויט (חיטה) ♪
♪ וכשהם צעדו במורד המעבר בכנסיה, אתה מבין ♪
♪ האורגן ניגן "מה יהיה היבול"? ♪
♪ או, לאופוסום ולחתול היה קרב ♪
♪ הם נלחמו כל היום ונלחמו כל הלילה ♪
♪ הם לחמו ולחמו עד שזנבותיהם העלו אבק מהקרקע ♪
♪ ואז הם הניפו מעלה את זנבותיהם ונכנסו לסיבוב נוסף ♪
♪ או, דידל-דידל-דום-דום דידל-דידל-די ♪
♪ דידל-דידל-דום-דום דידלי-די ♪
♪ דידל-דידל-דום-דום דידלי-דידלי-די ♪
♪ די-די-די-די-די ♪ דני, אתה תשיר אחד.
קדימה.
♪ או, יש לי נערה שמה קרולין ♪
♪ באחד הימים האלה היא הולכת להיות שלי ♪
♪ זו הנערה שאני מעריץ ♪
♪ זו הנערה שמעלה את ליבי באש. ♪♪
- מה זה היה? - או, זה היה טבלן.
- יש זוג כזה מהצד השני של האגם. - הם נשמעים נורא.
או, את תתרגלי לזה. אבל חכי עד שתראי את האיילים. את תאהבי אותם.
הם באים עד לביקתה כדי לקבל אוכל.
- מה אתם נותנים להם? - קליפות תפוחי אדמה ומלח.
- וכמובן יש את הדורבן שלנו. - או, כן.
הוא היה בא כל בוקר ומכרסם את סף הדלת.
משפחת רובי ביקרה אותנו בבר הרבור לפני שעזבנו.
הם בסדר?
- לילדים היתה חזרת. - או.
כמובן ששמעת שראס קווינטון נבחר לתובע הכללי.
באמת?
אומרים שהוא מתכוון לרוץ לתפקיד המושל.
לא יפתיע אותי אם הוא יצליח.
האם אתה חושב שאנחנו יכולים למצוא ויסתריה פראית
- ולשתול אותה מחדש מסביב לביקתה? - אני יודע איפה יש.
או, יופי, אז מחר...
אני חוששת שלטורן לא יהיה זמן בשביל זה.
יש לו עבודה לעשות.
תראו מה אני יכול לעשות. טורן הראה לי.
או.
אחרי הכל, אמא, את חייבת לזכור שאלן לא ציפתה לנו.
לא היינו צריכות לבוא, רות.
לא היינו צריכות לבוא.
יש מספר לבנים רופפות בארובה.
שמתי לב שהארובה לא שואבת טוב.
שמעת אותי, יקירי?
מה קרה הלילה?
מאז שרות ואמא שלך הגיעו, את מתנהגת כמו אשת מדנים.
כשהם הגיעו היית קרה, בארוחת ערב היית מרוחקת וזועפת,
ואחרי ארוחת ערב, התנהגת כחיה.
- לא ציפיתי לאורחים. - הם אנשים שלך. חשבתי שתהיי מרוצה.
- בוא לא נריב, ריצ'רד. - ודני מעריץ אותך. את פגעת בו. למה?
הייתי מרוגזת.
את העלבת את אמא שלך והיית נבזית כלפי טורן.
- התנהגת אליו כמו משרת. - ובכן, הוא לא משרת?
בודאי שלא. הוא חבר. אחד מחבריי היקרים ביותר.
האם גם רות אחת מחברותיך היקרות ביותר?
מה אוכל אותך? רות היא אחות שלך.
רות איננה אחותי. כל הלילה הקדשת לה את עצמך באופן בלעדי.
ובכן, מישהו היה צריך לקבל את פניה.
אולי אתה מאוהב בה.
את במצב רוח מחורבן, אלן.
אולי זו הסיבה שהזמנת אותה הנה.
ששש. את רוצה שהיא תשמע אותך?
אני שוכחת שאי אפשר לקחת נשימה עמוקה פה בחדר מבלי שישמעו את זה בכל הבית.
בוא נשנה את שם המקום מ"הצד האחורי של הירח" ל"בית דג הזהב".
מה קרה לך?
את מכניסה את עצמך במודע למצב של היסטריה.
או, לא, אסור לי לעשות את זה.
זה עשוי להפריע לאמא או רות או להעיר את דני.
אלן, מה נכנס בך?
אני לא יודעת.
או, יקירי, תסלח לי.
אני מטערת.
אני לא יכולה להימנע מזה.
זה רק משום שאני כל כך אוהבת אותך.
אני כל כך אוהבת אותך שאני לא יכולה לסבול להתחלק בך עם מישהו.
ובכן, הנערה עם המעדר.
או.
את עושה עבודה נהדרת.
או, זה קל כאן. אתה רק שם דברים בקרקע והם גדלים.
הרבה יותר קשה ליד הים, היכן שאנחנו גרים.
דיק, מתי אתה הולך לבקר אותנו בבר הרבור?
אולי כשאסיים את הספר.
אני חושבת שתאהב את המקום.
דיברנו על זה הבוקר... אמא ואני.
חשבנו שאולי זה רעיון טוב, שדני יחזור איתנו כשנעזוב.
החוף נחמד ויש לנו סירת מפרשים.
יהיה לו זמן נפלא.
אני בטוח בזה.
יש גם בית ספר. בית ספר מצוין.
כן, אני יודע. אלן סיפרה לי הכל.
אני אדבר עם דני.
דיק, ממה שקראתי, זה נהדר.
או, ובכן, רק בגלל זה, אני אקדיש לך את הספר.
ומה אומר? " " לחותנת המתוקה והיפה והפקחית שלי..."
אשר יעצה לי להקדיש את הספר הזה לאישתי.
אני אקדיש לה את הבא אחריו
אתה חייב להקדיש לה את כולם.
אני מקווה שתשלח לי את שארית כתב היד כשתסיים.
או, נותרו רק עוד מספר פרקים מועט לכתיבה.
יתכן ואסיים לפני שתעזבו.
זה לא סביר. אנחנו מתכננות לעזוב בשבת.
בשבת? אבל זה אבסורד, הייתן פה רק כמה ימים.
כן, והם היו ימים נפלאים. רות ואני לא נשכח אותם.
אבל, באמת יש סיבות מדוע אנחנו צריכות לחזור הביתה.
- האם אלן יודעת שאתן עוזבות? - אמרתי לה הבוקר.
אל תראה כל כך מדוכא, דיק.
אתה יודע, בדרכן, חמות הן כמו ילדים.
מותר להן להיראות אבל לא להישמע.
ולא להיראות יותר מדי.
מה לא בסדר עם אלן?
אין שום דבר לא בסדר עם אלן.
זה רק שהיא אוהבת יותר מדי.
אולי זה לא טוב. זה גורם לכל האחרים להיות זרים.
אבל היא לא יכולה לעשות שום דבר בעניין.
אתה חייב להיות סבלני איתה.
היא אהבה את אבא שלה יותר מדי.
שלום גברת ברנט, תודה על מכתבך.
תגידי לרות, שהויסתריות הצליחו.
הלואי ויכולתי לאמר דבר דומה על עצמי.
מאז שיחתנו האחרונה תהיתי...
בבקשה, דני, שב במקום. איך אתה מצפה ממני...
אני לא יכול. זה מדגדג.
אתה תאהב את הבית שלנו ליד הים.
יש הרבה סלעים בצד אחד של החוף, וכשיש שפל,
אתה יכוול ללכת שם ולצפות בכלניות ובדיונונים.
ויש שם את הצדפים וחלוקי הנחל היפים ביותר...
מכל הגדלים והצבעים.
נשמע נהדר.
תחזיק חזק.
היית רוצה לעבור לבר הרבור לזמן מה?
קיבלתי מכתב מרות, והיא תשמח אם תבוא.
הייתי שמח ללכת.
- עם דיק, את מתכוונת. - ובכן, לא.
הוא לא רוצה לעזוב פה עד שהספר החדש ייגמר, אז נוכל להצטרף אליך.
לא, אני...אני מעדיף לחכות...
עד שכולנו נוכל לנסוע ביחד, שלושתנו.
לא תיפרד לזמן ארוך.
רק לכמה שבועות.
לא. אני...אני מעדיף לחכות
אני יכול לשחות היום את כל הדרך ממול?
- אתה חושב שאתה יכול להצליח? - כן, ודאי.
אתמול הצלחתי לשחות שלושת רבעי המרחק וכמעט לא התעייפתי.
בסדר גמור.
- אם אני אצליח היום, נוכל להראות לדיק מחר? - כן, מחר.
ואנחנו לא חייבים לספר לו כמה שחיתי באימון, נכון?
לא.
אנחנו יכולים להעמיד פנים שהיחלטת לעשות את זה באופן ספונטני
כן. זה מה שנעשה.
את יודעת, אני יכול לראות אותו צופה.
אחרי זמן מה, הוא יגיד, "זה מספיק דני, מוטב שתחזור עכשיו לסירה".
ואני אעמיד פנים שאני לא שומע אותו ואמשיך לשחות.
- את מוכנה? - מוכנה.
אתה חושב שתצליח, דני?
או, זה שום דבר..
אל תדאג בקשר לכיוון. אני אדאג שתישאר בכיוון הנכון.
אוקיי.
עשינו חצי מהדרך כבר?
עדיין לא.
אתה לא מתקדם הרבה, דני.
אתה בסדר?
אני קצת עייף.
היה לי כאב בצד, אבל הוא נעלם עכשיו.
כדאי שתצוף קצת.
כן.
אני...אני חושב שנעשיתי עייף.
לאט לאט.
אתה לא רוצה לוותר אם היגעת עד לכאן.
אוקיי, אני אכניס להילוך שני בעוד רגע.
המים...המים קרים...
קרים מאשר חשבתי.
אכלתי יותר מדי בארוחת צהריים.
יש לי כאב בטן. אלן!
זה...זה התכוצות.
אלן! זה...זה התכוצות!
אלן! אלן!
תעזרי לי!
דני! דני!
דני!
בר הרבור
ניקיתי את המעבדה של אבא.
חשבתי שזה מקום עבודה טוב בשביל דיק.
הוא הפסיק לעבוד.
הוא הפסיק הכל.
אני מאבדת אותו, רות.
אני אמות אם אאבד אותו.
אולי...אולי אם תחזרו לביקתה,
רק שניכם.
לא. הוא שונא את זה עכשיו, כל מה שקשור לזה.
הוא לא רוצה שכף רגלו תדרוך שם יותר לעולם.
והוא לא רוצה לחזור לבוסטון.
אם רק הייתי יודעת מה הוא חושב.
את תמיד עזרת לי, רות.
תעזרי לי עכשיו.
תני קצת זמן, אלן. את תראי.
הוא סבל מאבידה קשה. יש ריקנות גדולה בחייו .
אם רק... אם רק היה לו ילד משלו.
או, זה נפלא.
כשאלן היתה ילדה קטנה, אבא שלה סידר את החדר הזה כחדר משחקים בשבילה.
ואז כשהיא גדלה, הוא השתמש בו כמעבדה.
עכשיו הוא שוב יהפוך לחדר משחקים, כמו בעבר.
לא מדויק, אמא. התינוקת שלך היתה ילדה. שלנו יהיה בן.
או, אתה החלטת את זה, נכון?
או, בהחלט. אלן נתנה לי מילת כבוד בענין.
- תעמדי ישר, בסדר? - יש לי כאב בצואר.
דוגמה של שויצרי מנוקד תהיה יפה לוילונות.
- מה בדבר השטיח? - לא שמים שטיחים בחדרי משחקים לילדים.
- אתה משתמש בלינולאום. - למה?
קל לנקות אותו.
אתם הנשים חושבות על הכל, נכון?
- בסדר, את יכולה לנוח. - או.
מממ.
אלן, לא היית צריכה לטפס את המדרגות.
את יודעת מה הרופא אמר לך.
יקירתי, בואי הנה ותשבי.
מה עשיתם עם המעבדה של אבא?
לא רצינו שתראי את זה עד שנסיים.
- מה עשיתם עם הדברים שלו? - איחסנו אותם במרתף.
למה לא התיעצתם איתי?
רצינו להפתיע אותך. זה מקום אידיאלי לחדר משחקים.
אבל לא רציתי שהחדר ישונה לעולם.
רציתי שהוא יישאר כמו שהיה.
אני יודע שאינך אוהבת להיות מופתעת, אבל רק רצינו להשביע את רצונך.
קדימה, יקירה. הכל נפלא עכשיו.
פצ'ולי.
הממ. את חייבת לשמור על עצמך.
תארי לעצמך, לאכול חסילונים בזמן כזה.
- איפה ריצ'רד? - הוא הלך העירה.
הם תמיד מפריעים לך. אני אומר לך את זה כבר שנים.
- האם רות הלכה איתו? - כן, אני חושבת.
ובמיוחד עכשיו במצבך.
- מתי הם עזבו? - מיד אחרי ארוחת הצהריים.
ועוד דבר... אל תנסי להיות כל כך אתלטית.
מה השעה, אמא?
כמעט 5:00.
- את חייבת להפסיק להסתובב. - להסתובב?
על מה אתה מדבר?
התינוק הזה גורם לי להיות אסירה.
אז בשביל מה את נושאת אותו?
אני לא יכולה לעשות דבר. אני לא יכולה ללכת לשום מקום. אני אפילו לא רואה את בעלי.
למה שלא יבוא הנה?
כי אני לא רוצה שיראה אותי במצב הזה.
זה לא הגיוני.
אלה פקודות עכשיו.... לא חסילונים, לא מדרגות.
ואל תזוזי מהספה הזו.
- היי! - או! או, אלוהים.
- תתפסי אותם, רות! - או! או, אלוהים.
- היי! - או!
- הנה. - מה את עושה?
אתה נראה כל כך מצחיק. ככה אתה צריך ללבוש את הכובע תמיד.
היית חסרה לי היום אחר הצהריים.
מה עשיתם כשהלכתם העירה?
או, עשינו קניות של דברי תינוקות.
הלכתם לארבע שעות.
ובכן, הלכנו ברגל העירה וחזרה.
הליכה ארוכה למדי, נכון?
ספרי לי, על מה דיברתם?
או, על הרבה דברים.
על דני?
לא.
עלי.
לא במיוחד.
את נראית טוב מאד, רות.
מעולם לא ראיתי אותך כה מאושרת.
תגידי לי, את חושבת שריצ'רד אוהב אותי?
ובכן, זה דבר טיפשי לאמר.
או, אני יודעת, בהתחלה, הוא אהב אותי.
אבל אני אספר לך משהו מוזר. הוא מעולם לא חיבב אותי.
הוא אהב אותך, אבל הוא לא חיבב אותך מעולם?
זה נכון.
מעולם לא היינו באמת חברים, כמו את והוא.
הוא מחבב אותך.
תגידי לי, האם הוא כבר מצא לך כינוי?
ובכן, לא בדיוק. לפעמים הוא קורא לי "הנערה עם המעדר",
להתלוצץ על הגינון שלי.
לי הוא נהג לקרוא פצ'ולי.
תסתכלי עלי.
אני שונאת את החיה הקטנה. אני רוצה שימות.
אלן!
את בהלם, נכון?
אם היה לך תינוק, היית אוהבת אותו.
ובכן, אני מעולם לא רציתי אותו.
ריצ'רד ואני לא היינו זקוקים לשום דבר נוסף.
ועכשיו זה.
איך את יכולה לאמר דברים מרושעים כאלה?
לעיתים האמת מרושעת.
את מפחדת מהאמת, נכון, רות?
לא. את זו שמפחדת.
אלן!
תקראי לרופא.
- מה קרה? - היא בטח מעדה.
הלו, דןקטור סאונדרס. זו רות ברנט.
כן, אנא תבוא במהירות. משהו נורא קרה.
ובכן, לא יכולנו להציל את הילד.
זה היה בן.
אני...לא באמת היתה לי תקוה...
לכל הפחות היא לא בסכנה.
או, כן, אתה יכול להיות בטוח בזה.
כשהיא התאוששה, היא לא זכרה שהיא עזבה את החדר.
היא חשבה שהיא בטח הלכה תוך כדי שינה.
היא לא היתה יכולה לישון. הייתי איתה 20 דקות לפני שזה קרה.
אתה יכול להיכנס ולראות אותה לרגע אם אתה רוצה.
בהתחלה האח שלו, ועכשיו הבן שלו.
כן?
לא, היא לא כאן כרגע.
אשמח לקחת הודעה.
כן.
אין בעד מה.
רותי, נערתי, הגלים היו נפלאים.
היית צריכה לבוא לטבול בים.
יותר מדי קר עבורי.
את רכרוכית. תמיד היית.
מממ! הספר החדש של ריצ'רד.
יפה.
לנערה עם המעדר.
איפה כולם?
דיק יצא להליכה. אמא בחדרה.
אני דואגת לאמא בזמן האחרון, היא כל הזמן נשארת בחדרה.
- האם היא לא בסדר? - היא בסדר גמור.
אז למה את חושבת שהיא מתנהגת כמו נזירה?
- למה את לא שואלת אותה? - היא לא תדבר איתי.
אני לא יכולה לתאר לעצמי מה עובר עליה.
או, דרך אגב, שיחת הטלפון הזו היתה עבורך.
מישהו מסוכנות הנסיעות בעיר.
הוא אמר שהנסיעה והזמנת המלון בסדר
מי נוסע ולאן?
אני נוסעת. מכסיקו.
ובכן, מאיפה תאוות הנסיעות לפתע?
חשבתי שאני רוצה לנסוע מפה לזמן מה.
לנסוע ממה?
האם זה כל כך מוזר שאני רוצה לנסוע לטייל?
לא, אני מניחה שלא. אבל למה מכסיקו?
תמיד רציתי לראות את מכסיקו.
מעולם לא שמעתי אותך אומרת מילה על זה.
איזה חלק של מכסיקו?
טכסקו.
- מתי את נוסעת? - בשבוע הבא.
- עם אמא? - לא.
- לבד? - לבד.
ממה את בורחת?
האם ממני?
אלן, כשהיינו ילדות, היית מענה אותי בכל דרך אפשרית.
- את לא יכולה לעשות את זה יותר. - האם זה ריצ'רד?
אם את חייבת לדעת, אני נוסעת כי אני לא יכולה יותר לחיות בבית הזה.
כל המקום הזה מלא בשנאה... השנאה שלך.
לא שנאה. אהבה, רות. האהבה של ריצ'רד אלי.
כל השבועות האלה, שהייתי בבית חולים חסרת ישע,
היה לך אותו פה בבית לעצמך.
אבל זה לא עשה לך טוב, נכון?
הוא עדיין אוהב אותי. הוא אוהב אותי יותר מתמיד. זה מה שאת לא יכולה לסבול
- זו הסיבה שאת מקנאת בי, נכון? - אני לא מקנאת בך, אלן.
כל חיי ניסיתי לאהוב אותך, ועשיתי הכל על מנת שתהיי מאושרת.
כולנו עשינו... אמא, אבא, ועכשיו ריצ'רד.
ומה את עשית?
עם האהבה שלך החרבת את חייה של אמא.
עם האהבה שלך, הבאת את אבא למות.
עם האהבה שלך, הפכת את ריצ'רד לצל.
לא, אלן, אני לא מקנאת בך.
אני מצטערת בשבילך.
את היצור מעורר החמלה ביותר שראיתי אי פעם.
שלום, ריצ'רד.
היתה לך הליכה טובה?
לא התגלחת, יקירי, אבל אני אסלח לך.
הספר החדש שלך הגיע. העפתי בו מבט.
הבחנתי בהקדשה, "לנערה עם המעדר".
קיויתי שזה יהיה "לפצ'ולי".
אבל אני מניחה שהיא עזרה לך רבות עם הספר.
או, טוב. יהיו ספרים אחרים.
יקירי, לא ידעתי שעלילת הספר מתרחשת במכסיקו.
אפילו לא ידעתי שהיית שם.
למה לא סיפרת לי?
האם משהו לא בסדר, ריצ'רד?
אתה נראה כל כך מוזר.
אתה מתחמק ממני,
יוצא החוצה לבד.
לאן אתה הולך?
על מה אתה חושב?
מה שזה לא יהיה, אתה לא יכול לחלוק בזה איתי?
לא עשינו את זה כבר זמן רב... לחלוק בדברים.
מאז שדני...
מעולם לא סלחת לי על זה, נכון?
תמיד האשמת אותי.
אמרת לי שלא ישחה באגם אלא אם כן אתה איתנו, אבל...
אבל רצינו להפתיע אותך.
דני היה כל כך מאושר , כשהוא תכנן להפתיע אותך.
הוא הצליח כל כך,
הוא שחה שלושת רבעי המרחק יום קודם, והוא היה בטוח שהוא יצליח.
המים היו כה חמים. חשבתי שאין סכנה.
בטח הסתכלתי הצידה לרגע,
ואז, כשהסתכלתי חזרה, דני שקע.
משכתי את המשוטים, אבל אז איבדתי אחד.
ואז נכנסתי לפניקה. זה היה חלום בלהות!
כמו...שאת הולכת בשינה?
כן.
כן. התחלתי לחתור, ונראה שהסירה לא זזה.
אז נתת לו לטבוע, נכון?
- נכון? - ריצ'רד, אתה מכאיב לי.
מה קרה באותו יום ב"צד האחורי של הירח"?
נפטרת מכולם...
אמא שלך, רות, טורן.
רק דני נשאר. על מה חשבת?
מעולם לא דאגת לו באמת. רק העמדת פנים.
מה קרה? האם הוא סרב לעזוב?
לא, ריצ'רד, לא.
האם זו הסיבה שהרגת אותו?
לא התכוונתי להטביע אותו. אבל את היטבעת, נכון?
את שחיינית מעולה, והסירה היתה כל כך רחוקה,
והוא שקע בפעם השלישית.
את הרגת אותו. את נתת לו לטבוע, נכון?
- נכון? - כן. כן.
נתתי לו לטבוע, והייתי עושה זאת שוב.
לא רציתי אותו בסביבה. לא רציתי אף אחד חוץ ממך.
ידעתי את זה.
הייתי צריך לדעת את זה מהתחלה.
אני דחפתי את זה החוצה מראשי
לא יכולתי להאמין בזה.
לא רציתי להאמין בזה.
איך יכולתי?
אמרת שאת אוהבת אותי. שאת רק רוצה לעשות אותי מאושר.
כן, כן, זה כל מה שאי פעם רציתי, ריצ'רד,
האושר שלך, רק את זה.
לא התכוונתי לתת לדני לטבוע. לא תכננתי את זה. אני נשבעת.
אבל כשהתחילה ההתכווצות והוא שקע, חשבתי, אם הוא לא יעלה שוב,
אתה תהיה כולך שלי.
חשבתי, אם הוא יעלם, יהיה לך רק אותי.
ואז לפתע, כשחשבתי את זה, הוא נעלם.
הצטערתי אז והייתי מפוחדת וניסיתי למצוא אותו.
ניסיתי, בכנות...ניסיתי חזק. אבל זה היה מאוחר מדי.
למה אתה לא הורג אותי, ריצ'רד?
אתה יכול בקלות, אתה יודע.
והתינוק.
מעולם לא רצית אותו, נכון?
לא.
או, אתה לא מבין, ריצ'רד? לא רציתי אף אחד בסביבה. רק אותך.
רציתי להיות רק איתך. לא יכולתי לסבול שמישהו יהיה בינינו.
או, אני כל כך אוהבת אותך, ריצ'רד.
אני כל כך אוהבת אותך.
אני עוזב אותך, אלן.
לנערה עם המעדר.
מר ראסל...
קווינטון,
תובע...
מחוזי,
סאסקס...
טיסת "השקיעה המיוחדת", מספר 17,
עלייה למטוס עכשיו בשער 7.
מר ריצ'רד הרלנד, מתבקש לטלפון.
תבדוק במודיעין.
- אני ריצ'רד הרלנד. - תשתמש בטלפון מספר 1.
תודה.
הלו.
כן, זה הוא.
או, הלו.
מה?
ובכן, איך... איך זה קרה?
או, כן, כמובן. אני אקח את הרכבת הראשונה חזרה.
ד"ר סאונדרס, אני מצטערת להוציא אותך מהמיטה, אבל מצבה הורע מאוד.
תוכל להמתין דקה, בבקשה?
- או, דיק. - תודה.
- איפה היא? - בחדרה.
זה קרה בפתאומיות. עשינו פיקניק לארוחת צהריים בחוף.
דוקטור, זה נראה יותר רציני ממה שחשבת.
אתה יכול לבוא מיד, בבקשה?
ריצ'רד.
אני הולכת למות.
אל תדברי ככה, אלן. את הולכת להיות בסדר.
לא.
ואל תחוש צער עלי.
אני לא פוחדת.
רק...רק תבטיח לי דבר אחד.
אני...אני רוצה שגופתי תישרף...
כמו אבא שלי...
ושהאפר שלי יפוזר באותו מקום.
- אתה זוכר? - אני זוכר.
- אתה מבטיח? - כמובן, אלן.
אני אבטיח כל מה שאת רוצה, רק...
ריצ'רד!
אני לעולם לא אתן לך ללכת, ריצ'רד.
לעולם...לעולם.
רצח.
רצח מתוכנן מראש, קר וברוטלי.
המדינה תוכיח שביום 5 לספטמבר אחר הצהריים,
בפיקניק בו השתתפו אלן הרלנד, אמא שלה ואחותה המאומצת,
אלן נפטרה כתוצאה מהרעלה.
המדינה תוכיח, שהסוכר בו השתמשה אלן באותו יום להמתקת הקפה שלה,
היה מעורבב עם רעל,
ושהיא נפטרה כתוצאה מאותו רעל.
המדינה תוכיח שלנאשמת היה הן מניע והן הזדמנות
לבצע את הפשע המחריד הזה.
והמדינה תוכיח שהנאשמת, רות ברנט,
זממה בכוונה ובזדון,
וביצעה את הרצח.
יהיה בסדר.
אני מתיחס עכשיו למעטפה שנמצאה בג'קט העור של הנאשמת.
כשניתחת את התוכן של המעטפה, מה מצאת?
הסוכר הגלוי הכיל 60 אחוז ארסן.
זמן מה לאחר שעשית את הבדיקה הזו, באתי אליך עם חבילה חתומה.
כן, אדוני. בחבילה היה בקבוק חצי מלא עם אבקה לבנה.
אני אראה לך את הבקבוק.
זהו זה.
- ניתחת את התכולה? - כן.
- מה זה היה? - ארסן טהור.
- העד שלך, מר רובי. - אין שאלות.
מר מדקרפט, אתה המנהל של חדר המתים ביי סטייט.
נכון.
האם גופתה של אלן הרלנד נשרפה באתר שלך?
כן, אדוני.
- מי עשה את הסידורים? - מיס רות ברנט.
- העד שלך. - אין שאלות, מר קווינטון.
מר קרלסון, מה העיסוק שלך?
סגן נשיא של חברת הנאמנות סיבורד.
הבנק שלך הוא הנאמן של נכסי המנוחה אלן ברנט הרלנד?
כן, אדוני.
מתי ראית פעם אחרונה את גברת הרלנד?
מיד לאחר שהיא יצאה מבית החולים.
האם היא כללה תנאי בצוואה שלה לפיו יש לשרוף את גופתה אחרי מותה?
לא, היא לא כללה.
אתה מוכן לספר לחבר המושבעים איזה תנאי היא כן כללה?
היא ביקשה להיקבר באחוזת הקבר המשפחתית בבית העלמין מאונט אובורן.
- שלום, דיק. - שלום.
- ערב טוב. - ערב טוב, יקירה.
תודה.
מחר, דיק, אתה עולה לדוכן העדים.
רק תזכור שקווינטון הוא לא רק התובע.
אתה יכול להיות בטוח שהוא יבוא עם כל כלי המלחמה.
הוא יפעיל עליך כל לחץ אפשרי.
הוא ישאל אותך שאלות שלא יהיה קל לענות עליהן,
במיוחד שאלה אחת.
אתה נשבע לאמר את האמת, את כל האמת ושום דבר חוץ מהאמת,
- יעזור לך האלוהים? - כן.
- שימך? - ריצ'רד הרלנד.
- המקצוע שלך. - סופר.
אם לא איכפת לך, מר הרלנד, אני אבקש ממך לרגע להיות קורא.
נשאלתי איך יצא שאני חוקר את המוות של גברת הרלנד.
המכתב הזה הוא התשובה שלי.
אני מבקש ממך לקרוא אותו.
- בקול רם? - בבקשה.
" ראס היקר,
" אני כותבת לך את המכתב הזה,
" משום שפעם היינו חשובים אחד לשני,
" ואין אף אחד אחר אליו אני יכולה לפנות לעזרה.
ריצ'רד עוזב אותי".
תמשיך, בבקשה, מר הרלנד.
"מיד לאחר שעזבתי את בית החולים הרגשתי לראשונה שינוי בבעלי.
"תחילה חשבתי שזה בגלל אובדן הילד שלנו,
"ואז האמת, האמת המרה, התחילה לחלחל בתוכי.
"הסיבה לשינוי היתה רות.
"ראס, הם אוהבים אחד את השניה ורוצים להיפטר ממני.
"כשריצ'רד הציע גירושין,
"הלכתי לרות והתחננתי לפניה שתוותר עליו.
"היא אמרה שהיא מתכוונת להשיג אותו ולא תבחל בשום מהלך.
"אמרתי לרות שלעולם לא אתן גט לריצ'רד,
"ואז היא איימה להרוג אותי."
תמשיך, מר הרלנד.
"ראס, אני יודעת שהיא מתכוונת ומסוגלת לזה.
"היא תהרוג אותי בהזדמנות הראשונה שתהיה לה."
אם לא איכפת לך מר הרלנד, אתה מוכן לקרוא את הפיסקה האחרונה בקול רם יותר?
"היא תהרוג אותי בהזדמנות הראשונה שתהיה לה."
תמשיך, מר הרלנד.
"אני פוחדת להישאר בבית, אבל אינני יכולה לעזוב ללא ריצ'רד.
"אני מעדיפה למות מאשר לותר עליו.
"אני לא יודעת מה לעשות או לאן לפנות, חוץ מאשר אליך, ראס.
"אנא תעזור לי, אלן."
- מר הרלנד, אתה מזהה את כתב היד של המכתב הזה? - כן. של אלן.
אני מפנה את תשומת לבך למשפט הראשון.
"אני כותבת לך את המכתב הזה, משום שפעם היינו חשובים אחד לשני."
אתה יודע מה המשמעות של זה?
אני מניח שזה מתיחס לעובדה שפעם היית מאורס לה.
כן. פעם היינו מאורסים. האם ידעת את זה כשניפגשת איתה בפעם הראשונה?
היא ענדה טבעת אירוסין.
- ידעת כשפגשת אותה שהיא מאורסת לאדם אחר. - כן.
- ולמרות זאת תינית איתה אהבים. - אני מניח שכן.
אתה מוכן לספר לחבר המושבעים על החיזור הזה?
לא בדיוק חיזרתי אחריה.
- אתה מתכוון שהיא חיזרה אחריך? - לא. גם זה לא.
אז למה אתה מתכוון?
ידעתי שהיא תינשא לי אם אבקש ממנה.
- אז החלטת לבקש ממנה. - לא. החלטתי שלא לבקש.
- האם היא ביקשה ממך? - לא בדיוק.
ובכן, מה בדיוק קרה שהתחתנתם?
ובכן, מצאתי יום אחד שהיא הסירה את טבעת האירוסין שלה.
היא נתנה לי להבין...
אז הבנתי שאני מאוהב בה.
- האם סיפרת לה? - כן.
מה היא אמרה?
היא אמרה שלעולם לא תתן לי ללכת.
כמה זמן לאחר זאת התחתנתם?
מספר ימים לאחר מכן. היא רצתה את זה כך.
האם היית מסויג?
הייתי אחוז ספקות.
עכשיו, מר הרלנד, אני לא אומר זאת בביקורת או בלעג,
או כדי לאמר שאתה יהיר,
אלא פשוט כדי להיות בטוח שאני מבין אותך נכון.
אתה אומר שאישה צעירה יפהפיה, המאורסת לאדם אחר,
מתאהבת בך, זוכה בך ומשכנעת אותך להינשא במהירות,
כנגד שיקול הדעת שלך.
האם זה תאור נכון של העובדות?
- כן. - אני מבין.
עכשיו, כמה זמן אחרי זה, התחלת להתחרט על הכניעה שלך?
- האם היית מאושר עם אישתך בחודש הראשון? - לגמרי.
- השני, השלישי, הרביעי? - כן.
האם רות היתה בחווה בניו מכסיקו בזמן שאלן פגשה אותך וחיזרה אחריך?
- כן. - האם ראית את רות הרבה באותו זמן?
- לא. - לאן עברתם אחרי שעזבתם את ניו מכסיקו?
לוורם ספרינגס, ג'ורג'יה, לבקר את אחי, דני.
בזמן שגרתם בוורם ספרינגס, האם היו לכם משרתים?
לא.
- מי עשה את עבודות הבית? - אלן.
- והבישול? - אלן.
- לא יכולת להרשות לעצמך משרתים. - זו לא היתה שאלה של יכולת.
היא העדיפה את זה כך.
- אלן אהבה לעשות עבורך דברים. - כן.
- האם רות באה לבקר בזמן הזה? - לא.
לאן עברתם אחרי שעזבתם את וורם ספרינגס?
לביקתת דייג שיש לי במקום שנקרא "הצד האחורי של הירח".
- האם עוד מישהו הצטרף אליכם? - אחי, דני.
- מתי זה היה? - ביוני.
- ביוני, האם עדיין היית מאושר מאישתך? - כן.
- מה בדבר יולי? - כן.
אהבת אותה ביולי. מה בדבר אוגוסט?
- האם מישהו בא לבקר אתכם באוגוסט? - גברת ברנט.
- עוד מישהו? - רות.
אהבת את אלן באוגוסט.
ובכן, מה בדבר אוגוסט?
אח שלי טבע באוגוסט.
כן, אני...אני יודע איך זה ודאי העציב אותך,
אבל האם זה השפיע על אהבתך לאלן?
- דני היה חשוב לי מאד. - כך גם אלן?
כן.
דני טבע באוגוסט. בוא נעבור לספטמבר.
האם אהבתך לאלן המשיכה בספטמבר?
- בדרך שונה. - באיזה דרך שונה?
עמד להיולד לנו תינוק.
אתה מתכוון שאהבתך לאלן גברה בגלל שעמד להיולד לה תינוק.
לא, לא בדיוק.
האם היא פחתה?
- אני לא יודע. - אז למה אתה מתכוון ב"דרך שונה"?
אני לא יודע.
- בזמן הזה גרתם בבר הרבור בבית בנט? - כן.
- ורות היתה שם כל הזמן. - כן.
- אישתך היתה מוגבלת לחדרה. - רוב הזמן.
- האם ראית את רות הרבה בזמן הזה? - כן.
- למעשה כל יום. - כן.
מתי היפסקת לאהוב את אלן?
אני לא יודע.
האם זה נכון שזמן קצר לפני מותה של אישתך אתה רבת איתה?
- כן. - על מה?
- אני לא יכול לאמר. - האם זה בגלל שאלן קינאה ברות?
- לא היתה לה סיבה לכך. - לא היתה סיבה?
- אלן קינאה בכולם. - אבל האם היא קינאה ברות?
- אני מסרב לענות על זה. - אז אולי תענה על זה.
- האם אתה מאוהב ברות? - אנחנו ידידים טובים מאד.
- אתה מאוהב בה? - אני מחבב אותה מאד.
אני רוצה שתענה כן או לא. אני שואל אותך שאלה פשוטה מאד.
אולי לא הבנת אותי. אני אחזור על השאלה בשבילך.
האם אתה מאוהב ברות? האם אתה מאוהב ברות?
אני מוסר לך העתק מסיפרו החדש של ריצ'רד הרלנד.
אנא תפתחי בדף ההקדשה.
את מוכנה בבקשה לקרוא את ההקדשה?
"לנערה עם המעדר".
- למי זה מתיחס? - אלי.
האם זה לא די מוזר שמר הרלנד לא הקדיש את סיפרו החדש לאישתו?
אני לא חושבת שאלן התענינה יותר מדי בספר.
- אבל את כן התענינת. - כן, מאד.
- עבדת על זה איתו. - על הטיוטה האחרונה, כן.
- זה נכתב כשאלן היתה בבית החולים, נכון? - כן.
הייתם יחד הרבה זמן כשאלן היתה בבית החולים.
- ובכן... - עבדתם על הספר.
כן.
האם את מוכנה לספר לחבר המושבעים היכן מתרחשת רוב הפעילות של הספר הזה?
טכסקו, מכסיקו.
- האם היית אי פעם במכסיקו קודם לכן? - לא.
במשך כל הזמן בו חיית עם משפחת ברנט,
- האם אי פעם נסעת לטיול לבד? - לא.
- למה החלטת לנסוע לטכסקו? - רציתי לנסוע רחוק.
- האם ציפית לפגוש שם מישהו שאת מכירה? - לא.
- האם ציפית שמישהו שאת מכירה יצטרף אלייך שם? - לא.
- האם מר הרלנד הציע שתסעי לטכסקו? - לא. לא.
בואי נחזור להקדשה.
מדוע מר הרלנד התיחס אלייך כאל "הנערה עם המעדר"?
ובכן, בגלל שאני מאד אוהבת גינון.
- את עשית את כל הגינון? - כן.
- האם השתמשת אי פעם בתרסיסים כימיים או בקוטלי חרקים? - כן.
- האם הכילו למשל ארסן? - אני לא יודעת.
אני אראה לך בקבוק, שנמצא כאן כמוצג משפט, את מכירה אותו?
כן. הוא היה שלי. הוא הכיל מלחי אמבטיה.
- האם את עירה למה שהוא מכיל עכשיו? - כן.
באיזה תהליך כימי, את מניחה,
- מלחי האמבטיה האלה הפכו לרעל? - אני לא יודעת.
אני מראה לך ג'קט עור שהוא מוצג משפטי. את מכירה אותו?
- כן, הוא שלי. - אני מראה לך מעטפה, שהיא מוצג משפטי.
- את מכירה אותה? - כן. זו המעטפה שמכילה סוכר.
- אשר הכימאי של המדינה העיד שהיא מכילה 60 אחוז ארסן. - כן.
ואשר השריף העיד שנמצאה בכיס של הג'קט.
- כן. - האם לבשת את הג'קט הזה ביום הפיקניק?
כן, במשך זמן מה. ואז נתתי לאלן שתלבש אותו.
- למה עשית זאת? - היא התלוננה שקר לה.
- אז השאלת לה את הג'קט? - כן.
האם תספרי לחבר המושבעים מי הכין את האוכל בסל הפיקניק?
- אלן ואני. - מי הכין את הסוכר?
אני לא יודעת. זו חייבת היתה להיות אלן.
למה את חושבת שזו היתה אלן?
היא היתה היחידה ששמה סוכר בקפה שלה.
- מי הגיש את הקפה ביום הפיקניק? - אני.
- ואת נתת לה את הסוכר? - כן.
- ובאותו הלילה היא מתה. - כן.
- וביום למוחורת גופתה נשרפה. - כן.
ולמוחורת היום, הרלנד נסע עם האפר לחווה בניו מכסיקו.
- כדי לפזר אותו שם. - כן.
כך שלא ניתן היה לבצע ניתוח שלאחר המוות.
לא, לא, זו לא הסיבה.
אלן תמיד רצתה שגופתה תישרף ושהאפר שלה יפווזר יחד עם זה של אביה.
אז למה היא טרחה להכניס סעיף לצוואה שלה,
לפיו היא תיקבר במאונט אובורן?
- אני לא יכולה להסביר את זה. - יש הרבה דברים שאת לא יכולה להסביר.
את לא יכולה להסביר איך הרעל הגיע לבקבוק של מלחי האמבטיה.
את לא יכולה להסביר איך הוא הגיע סוכר.
את לא יכולה להסביר למה גופתה של אלן נשרפה כך שלא ניתן לבצע ניתוח שלאחר המוות.
את לא יכולה להסביר למה עשית תכניות לעזוב את המדינה
זמן קצר לפני שאחותך הורעלה.
ובכן, אולי את יכולה להסביר את זה!
מתי התאהבת לראשונה בריצ'רד הרלנד?
- האם אמרת לו אי פעם שאת אוהבת אותו? - לא.
מתי התאהבת בו? את כבר מתחמקת זמן רב.
את יכולה לענות על שאלה פשוטה, ואני דורש שתעשי זאת!
מתי התאהבת בריצ'רד הרלנד?
האם אהבת אותו אחרי שאחיו דני טבע?
האם אהבת אותו אחרי המוות של בנו הוולד,
אחרי שאשתו מתה?
האם אהבת אותו בשבוע שעבר, חודש קודם לכן, שנה קודם לכן?
האם את מאוהבת בו היום?
כן.
כן, אני מאוהבת בו.
אני חושבת שתמיד אהבתי אותו.
המדינה קוראת חזרה לריצ'רד הרלנד לדוכן העדים.
זה הכל.
קצת מים, בבקשה.
סדר בבית המשפט!
ריצ'רד הרלנד,
שמעת שהאישה הזו סיפרה לבסוף את האמת,
ועכשיו אני רוצה את האמת גם ממך.
שמעת שרות ברנט מתוודה על אהבתה אליך.
ועכשיו אני שואל אותך, כפי שכבר שאלתי אותך שוב ושוב,
האם אתה מאוהב בה?
האם אתה מאוהב באישה שרצחה את אישתך?
אישתי לא נרצחה. היא הרגה את עצמה.
- האם אתה מאמין בכנות שאלן התאבדה? - כן.
בהכירך אותה, כפי שאני היכרתי, אתה חושב שהיא מסוגלת לא רק להתאבד,
אלא גם להאשים באשמת שווא את אחותה במותה?
אלן היתה מסוגלת לכל דבר.
אתה באמת רוצה שחבר המושבעים יאמין שהיא היתה מין מפלצת שכזו?
כן, היא היתה כזו מפלצת,
אישה ששאפה להשתלט על כל דבר שהיא אהבה,
ואשר אהבה רק עבור מה שיכול היה להביא לה,
ואשר אהבתה הרחיקה ממנה את אביה ואימה,
ואשר אהבתה השתלטה על אביה, עד שנפשו לא היתה יותר שלו,
ואשר, לאור וידויה שלה אלי,
הרגה את אחי,
הרגה את בנה שלה שטרם נולד,
ועכשיו מהקבר מנסה להרוס את אחותה החפה מפשע.
כן, היא היתה כזו מפלצת.
סדר בבית המשפט!
זה לקח לחבר המושבעים רק 10 דקות לפסוק שרות אינה אשמה.
אבל הרלנד הקריב את עצמו.
בכך שהסתיר את הפשע של אלן, הוא הפך לשותף לדבר עבירה.
הוא קיבל שנתיים.
אבל אלן הפסידה.
אני מניח שזו הפעם הראשונה שהיא לא ניצחה.
אני מניח שדיק כבר כמעט בבית עכשיו.