‫אוקיי!
‫הופה!
‫אימא, אני לא רוצה להיות שלילית,
‫אבל הארובה גדולה מדי.
‫כן, הגג יתמוטט.
‫למה שלא נשתמש בערכה, ‫כמו שאנחנו תמיד עושים?
‫כי, ג'ק, תראה, מספר חמש ברשימת המטלות שלי,
‫"לבנות מאפס בית מעוגת זנגוויל".
‫והנה הוא!
‫והוא יפה!
‫בית מעוגת זנגוויל! ‫-כן!
‫הארובה די גדולה.
‫היא כמו מגדל שמירה.
‫האם הגמדים מתכננים לברוח?
‫יכולת לשים איש צבא למעלה,
‫והוא יכול היה לירות בהם אחד אחרי השני.
‫ואז סכינים קטנות היו יוצאות ‫ומתחילות לרדוף אותם.
‫היי! חשבתי שתתלה את הנורות.
‫עמדתי לתלות, עד שראיתי... את זה.
‫ואז חשבתי שאתיר את זה בישיבה.
‫מה שהוביל אותי ל...
‫ישיבה בכיסא שלי.
‫בסדר, אבל חג המולד מתקרב,
‫ואני רוצה לסיים את כל המטלות שברשימה שלי.
‫הרשימה שלך? ‫-כן!
‫עכשיו שפרשת, יש לנו זמן לעשות את החג נכון.
‫האם עשינו אותו לא נכון?
‫מתעוררים, הולכים להתפלל,
‫פותחים את המתנות שלנו. יש גם חזיר בתמונה.
‫נראה נכון. הרגיש נכון.
‫תסתכל ברשימה לפני שאתה ‫מחליט שאתה שונא אותה.
‫בסדר, אני שונא אותה. ‫-לא. תקרא אותה.
‫אוכל לעשות שניים מאלה, בסדר?
‫לא. אני לא שם את המזחלת של סנטה על הגג.
‫בחייך! זה יפה.
‫יפה? זאת מכונת מוות.
‫- חג המולד 1999 -
‫מתוק! אתה בסדר?
‫איך הם נראים?
‫- חג המולד 2003 -
‫מתוק? אתה בסדר?
‫- חג המולד 2011 -
‫מתוק, אולי נחכה? בדיוק ירד גשם.
‫זה בסדר.
‫מתוק, אתה בסדר?
‫השיניים שלי חמות!
‫אוקיי, זה יורד מהרשימה.
‫אני מאוד שמחה שאנחנו סוף סוף נפגשים ביחד.
‫ומוט, אתה נאה מאוד בחליפה.
‫תודה.
‫כמו ביגפוט בבר-מצווה.
‫אני מצטערת, חבר'ה, אפשר כבר להזמין?
‫אני יודעת שזו רק שאלה של זמן ‫עד שהטלפון יצלצל.
‫כשיש לך שבעה ילדים,
‫שמרטפים נוטים לעזוב, לפעמים באמצע משמרת.
‫לפעמים לפני שיצאת מהחנייה.
‫אלו הם אלה ששוברים את לבך.
‫סינדי, לא יודעת איך את עושה את זה.
‫נכון שכשהרמזור הופך לצהוב
‫אתם לא יודעים אם להאיץ או להאט,
‫אז אתם נלחצים?
‫זה המקום שאני חיה בו.
‫בדיוק באור הצהוב.
‫ואני בטוח שהברנש הזה לא עוזר, הא?
‫הוא לא, ממש לא.
‫הוא עושה את הכול קשה יותר.
‫מדי יום.
‫רק מקיים שיחת חולין. לא מחפש להיכנס לעומק.
‫אבל את עושה עבודה נהדרת עם הילדים, ‫את יודעת?
‫לנו יש רק שלושה, וידינו מלאות.
‫לפעמים שבעה יכולים להרגיש כמו...
‫זה פשוט הרבה.
‫אני בטוח, עם צבא כזה.
‫אלוהים.
‫הייתי משתגע, מחפש להתחבא.
‫במיוחד בחג המולד.
‫אבל בקרוב הם יעזבו את הבית,
‫ולא תצטרכו לדאוג יותר.
‫לא יודע אם אני מסכים.
‫זה בסדר אם אתה מסכים.
‫אני מתכוון, לואי הקטן
‫לא יסיים תיכון עד 2030, נכון?
‫אחי. ‫-כן, אתם יודעים?
‫כדאי שנזמין. הכול נראה כל כך טוב.
‫כי מתוך שבעה ילדים,
‫שניים בטוח חוזרים לגור בבית.
‫לא כולם יהיו מנצחים.
‫זאת עובדה. זה קרה בעבר.
‫בן ה-26 שחי במרתף, נכון?
‫הקמרו שלו חונה על הדשא בחזית.
‫אתם בטח לא תהיו יותר לבדכם בבית, לעולם.
‫מה נזמין? קליפות תפוח אדמה?
‫בואי נזמין... ‫היי, את מכירה את אלה שמגיעים אפויים
‫קצת יותר זמן, כי הבייקון בתחתית...
‫והיא הלכה. ‫-היא מה?
‫לאן הלכה, לשירותים?
‫כשמזכירים לה כמה החיים שלה קשים,
‫היא מתעצבנת ועוזבת.
‫בדרך כלל זה אני. הפעם... זה אתה.
‫לאן היא הולכת?
‫לפעמים לאחותה. ‫לפעמים לקזינו.
‫אני מרגיש נורא, אחי, אני באמת...
‫שארוץ אחריה ואתנצל, או...
‫לא. זה כמו לרדוף אחרי יען.
‫אם היא יודעת שעוקבים אחריה,
‫היא תסתובב ותרוץ אליך.
‫טוב, אבל זה לא נעים. ‫מה אנחנו עושים עכשיו?
‫כלומר, אם נשארים, כדאי ‫שנזמין קליפות תפוחי אדמה.
‫אתה יוצא לתלות את האורות?
‫לא. מוט התקשר.
‫הוא צריך עזרה. סינדי עוד לא חזרה.
‫היי חבר'ה, יש לי מתנות לילדים.
‫משהו בשבילי?
‫לא. ‫-בסדר, נתראה מאוחר יותר.
‫תודה, קייל, אתה יכול לשים אותן על השולחן.
‫עוד אין לנו עץ, אבל זה ברשימה.
‫טוב, כשאתה חי לבד, אין לך עץ.
‫מאותה סיבה שאין לך עוד כיסא מטבח...
‫או עוד מזלג.
‫אתה תבוא בערב החג, נכון?
‫כן.
‫ובחג עצמו אני אתעורר ואצפה ‫ב"שכחו אותי בבית", את יודעת?
‫בבית, איפה ששכחו אותי.
‫מה יש כאן?
‫קווין היה אמור לטפל בזה.
‫באמת? אני אעשה את זה.
‫כן? ‫-כן!
‫החבר'ה בתחנת כיבוי האש ‫קוראים לי "מתיר הקשרים".
‫זה יעסיק אותי שעות.
‫טוב, תחשוב על זה כעל מתנת חג מולד מוקדמת.
‫בסדר, ואני מודה לך.
‫היי.
‫מצאתי את זה בחוץ. אני מניח שזה שלכם?
‫הנה לכם!
‫בגלל זה אין לכם כלב.
‫אתם לא יכולים אפילו לשמור על לואי.
‫יש לי את המצרכים שלך. אתה מסודר, חבר.
‫אז נדבר. ‫-אחי, תקשיב, אני מאחר לעבודה.
‫אין מי שישמור על הילדים. ‫אתה חייב לעזור לי.
‫אני חייב לומר, לדעתי הם ‫יכולים לשמור על עצמם.
‫בחייך, אחי, זו אשמתך שאשתי ברחה.
‫אני לא חושב כך. ‫-ילדים, דוד קווין
‫ישמור עליכם לכמה שעות,
‫אז בואו נוודא שלא יתרחש מקרה ‫"ליסה ממורד הרחוב".
‫מה קרה לליסה ממורד הרחוב?
‫הילדים אומרים שהחליקה. ‫היא אומרת שנדחפה.
‫בסופו של דבר השופט יחליט.
‫סלמי לכל אחד, והמחלק מקבל שתי פרוסות סלמי.
‫תמיד צריך להניח שהמחלק מקבל שתי פרוסות.
‫אוקיי, מי רוצה גבינה? תרימו ידיים.
‫אני רוצה! ‫-מתאים לי.
‫סאלי-ספינת-הנהר רוצה גבינה, ורוצים גם שם.
‫רוצים גבינה גם שם בפינה.
‫בסדר. מעולה. אוקיי.
‫זו החתיכה החמישית שלך. ‫בגלל זה אתה גדול כל כך.
‫לא, יש לי חילוף חומרים איטי.
‫לא, אתה פשוט אוכל הרבה.
‫את יודעת, דרך אגב, אביך שוקל בדיוק כמוני.
‫כי הוא גבוה פי שניים ממך.
‫למה אתה מזיע כל כך?
‫בסדר, כולם, בואו נאכל את הכריכים שלנו.
‫תאכלו את הכריכים שלכם.
‫אף אחד לא אוכל.
‫אנחנו רוצים אוכל מקסיקני.
‫בסדר, אתם יודעים, אני לא בטוח שגישה כזאת
‫מתאימה לעונה, כי סנטה קלאוס מגיע,
‫ואני חושב שכולנו יודעים מה זה אומר.
‫מה? "סנטה" לא יביא לי מתנות?
‫לא אם אתקשר אליו.
‫תעשה את זה. לא אכפת לי.
‫בסדר. אני אעשה את זה.
‫מי את? ‫-רנדי, עם "י".
‫בסדר, רנדי עם "י".
‫זה מצלצל.
‫תעביר לרמקול.
‫בסדר, לא משנה לי.
‫הנה.
‫הלו?
‫זה ממש לא סנטה. ‫-אני יודע שזה לא סנטה.
‫זה צ'ייל, אחד מהגמדים של סנטה, ‫שגר במחסן של סנטה.
‫כן, אני צ'ייל, ואני גמד.
‫אביך ואני משחקים במשחק תפקידים.
‫למה?
‫לא יודע.
‫היי, צ'ייל, תקשיב. יש לי כאן את רנדי מוט,
‫והיא לא אוכלת את הכריך שלה
‫והיא אמרה כמה הערות פוגעות.
‫לא חושב שצריך לתת לה מתנות השנה, אתה יודע?
‫נראה שהיא מועמדת לרשימת הילדים ‫שלא התנהגו יפה!
‫כן, גם אני חושב כך.
‫האם תוכל להתקשר לסנטה וליידע אותו?
‫אני מצטערת!
‫תנתק! ‫-מה?
‫תנתק! ‫-בסדר.
‫אתם יכולים לאכול!
‫איכלו!
‫בפעם הבאה, אל תרגיזי את הדוב, רנדי עם "י".
‫קייל, עשית שלושה דברים מהרשימה שלי! תודה.
‫הו, אני שמח שאת שמחה.
‫אני יודע שאת אוהבת תה עם וויסקי, ‫אז הכנתי לנו קצת.
‫הו, וואו!
‫מקל קינמון, קצפת.
‫האם שמת ציפורן בלימון?
‫הוא לא שם את עצמו שם.
‫מדהים. קווין לא עושה אף אחד מהדברים האלה.
‫והבחנתי שהארובה שלך מצופה בפיח.
‫ואני חושב שאת יודעת איך אני ‫מרגיש לגבי בטיחות אש.
‫אז תני לי לטפל בזה,
‫כדי שתהיה לך האש שאת ראויה לה בחג המולד.
‫את בוכה?
‫לא, אני רק שמחה.
‫היי.
‫מצטער שאיחרתי.
‫לנסות לשכנע קבוצת ילדים ‫לשבת ולהכין שעורי בית
‫זו הפקה. אין לך מושג!
‫יש לי קצת מושג.
‫חדשות רעות.
‫סינדי נתקעה בשלג בקזינו,
‫ומוט ביקש שאשאר עד שהיא תחזור.
‫אוקיי, קח את כל הזמן שיידרש,
‫כי אחיך מבצע את המטלות שברשימה.
‫אני מתכוונת, קייל מדהים. ‫הוא עושה את כל העבודה.
‫הוא לא מתלונן או עובד לאט.
‫אני מאד שמח בשבילך, מתוקה.
‫סוף סוף קיבלת מה שרצית. זה נהדר!
‫נכון!
‫היי, אחי. מצטער שאיחרתי.
‫כן. רוצה ארוחת ערב?
‫בעצם, עצרתי אצל אנזו למשולש פיצה.
‫יופי, כי זרקתי את קציץ הבשר שלך לפח, בסדר?
‫לא יכולת לשלוח מסרון? ‫ליידע אותי במה שקורה?
‫ניסיתי. אני חושב ‫שאחת האנטנות הסלולריות לא עובדת.
‫לא היה שירות.
‫באמת מוט? אני לימדתי אותך את התירוץ הזה.
‫נכון. סליחה.
‫בכל אופן. הבית נראה טוב.
‫אני אוהב כשכל הילדים מסתדרים.
‫עושים קישוטים קטנים.
‫זה בגלל שחשבו שהלילה הם יביאו ‫את עץ חג המולד שלהם.
‫אתה יודע מה? בוא נעשה את זה מחר.
‫אני סחוט. עבדתי כל היום.
‫ואני לא עבדתי כל היום?
‫אתה יודע מה? אני מתחיל להבין למה ‫סינדי אוהבת את הקזינו.
‫אמרתי שאני מצטער.
‫אתה חושב שאני אוהב להעביר ביקורת?
‫כי אני לא. גם אני אוהב לבלות.
‫אתה יודע מה? אתה צודק.
‫בוא נעשה את זה. בוא נשיג את העץ. קדימה.
‫תראה, כבר מאוחר. ‫שלושה מהילדים כבר בפיג'מה.
‫אנחנו יכולים ללכת מחר.
‫אתה באמת מתכוון לזה?
‫אתה לא סתם אומר? אל תפיח בי תקוות שווא.
‫אני מבטיח.
‫אוקיי, רק תשלח מסרון בפעם הבאה.
‫קציץ הבשר במקרר. לא באמת זרקתי אותו.
‫היי, קייל. מה אתה עושה?
‫אני מארגן את אזור הדואר.
‫אתה לא צריך לעשות את זה.
‫מצאתי כמה דפי חיוב של כרטיסי אשראי.
‫כמה דברים בלטו לעין.
‫אתה באמת לא צריך לעשות את זה.
‫ואתם לא צריכים ‫להוציא כל כך הרבה על מצרכים.
‫אל תתביישי להשתמש בקופונים, דונה.
‫זה... די פולשני.
‫בסדר. ‫-אוקיי.
‫אני מצטער. אני לא רוצה לחרוג מגבולותיי.
‫תודה.
‫אבל את צריכה לדעת שג'ק ואני שוחחנו.
‫על מה?
‫על הציפורים והדבורים.
‫הוא רק בן עשר.
‫ובכן, הוא שאל אותי על דבורים,
‫אז חשבתי שזו הייתה דרכו לפזר רמזים.
‫הוא מכין דו"ח על דבורים לבית הספר.
‫יש לו יותר מידע ממה שהוא צריך.
‫היי, מתוק. ‫-היי
‫אני הולכת לשתות כוס יין. רוצה גם?
‫מוטב שלא.
‫יש כל כך הרבה כביסה לעשות.
‫כתמי הדשא האלה הורגים אותי!
‫מה בדיוק מוט עושה?
‫יוצא מהבית ומיד נופל על הארץ?
‫ובכן, הנה עצה: בפעם הבאה תשרה קודם.
‫זו עצה טובה. את יודעת מה?
‫אולי בכל זאת אשתה יין. ‫-אוקיי.
‫תחייה קצת. ‫-כן.
‫את יודעת מה? נמאס לי להרגיש בלתי נראה.
‫אם אני לא מבשל, אני מנקה.
‫אם אני לא מנקה, אני עושה כביסה.
‫והאם מישהו מודה לי? לא.
‫ובכן, אתמול בלילה, קייל שטף כלים כאן.
‫זה נחמד. ‫-כן.
‫כי הוא אמר שנראיתי עייפה.
‫הוא לא אמר לך את זה. ‫-הוא אמר.
‫אוקיי, ואתה יודע? גם אם נראיתי עייפה,
‫אני לא רוצה לשמוע את זה. ‫רוצה לשמוע שאני נראית
‫קורנת! כן! ‫-קורנת! כן!
‫לפחות את שומעת משהו.
‫מוט אפילו לא מדבר.
‫כן, נכון. אני לא הולך להתחרות בטלוויזיה.
‫אני לא יכול. אני לא מוכן.
‫הו, נהדר, עוד מכונה של לבנים.
‫דרך אגב, הם לא הולכים להיות לבנים.
‫אני מבטיח לך.
‫- עצי חג מולד -
‫כולם, הישארו ביחד, בסדר?
‫ילדים גדולים, תשגיחו על הקטנים.
‫ואם אתם רואים עץ שגדול מאבא שלכם,
‫קרוב לוודאי שהוא יקר מדי.
‫היי, האם זאת לא המשפחה האחרת שלך?
‫כן.
‫קונים עץ בלעדיי?
‫מותק, שלחתי לך מסרון. לא ענית לי.
‫אני מטפל בשבעה ילדים! ‫-אני...
‫ובכן, הילדים מאוד רצו עץ.
‫הייתי חייבת לעשות את זה. אבל תראה.
‫תראה.
‫כל המשימות ברשימת החג בוצעו.
‫זה מעולם לא קרה לי.
‫אולי אבקש מאחיך שימסגר אותה עבורי.
‫דונה.
‫דונה, האיש קושר אותו לגג.
‫בואי. השעון מתקתק.
‫היי, קוו.
‫אז אני צריכה...
‫כן.
‫אתה נראה טוב.
‫גם את נראית טוב, דונה.
‫אז אראה אותך בקרוב?
‫כן. בבית, איפה ששנינו גרים.
‫היי, ילדים.
‫דוד קווין רוצה להגיד לכם משהו.
‫כמו שאתם יודעים, יש לי משפחה משלי.
‫ואני חוזר אליה.
‫אבל זה לא אומר...
‫שלא יהיה לכם תמיד מקום בליבי.
‫אתה לא יכול להישאר לעוד יומיים?
‫הו, רנדי, אני אתגעגע אליך.
‫אני יודע שהתחלנו ברגל שמאל ‫עם בדיחות המשקל הבלתי פוסקות.
‫זה רק בגלל שאני דואגת לבריאות שלך.
‫אני יודע.
‫ותודה עבור החוברות.
‫תראו חבר'ה, הכול הולך להיות ‫נהדר עכשיו, בסדר?
‫אני מתכוון, אבא שלכם, הוא...
‫הולך לעשות הרבה יותר דברים בבית.
‫ו... ובכן, אני רק...
‫כל כך קשה.
‫אף פעם לא קל לומר שלום.
‫בסדר חבר'ה, בואו, תנו לי חיבוק.
‫מישהו התגעגע אלי?
‫עוד כמה מחשבות.
‫הו, בן אדם.
‫כן!
‫אז, מה הלאה?
‫ובכן, חשבתי שנוכל כולנו להתאסף
‫ואני אקריא את "מזמור חג המולד".
‫אני עושה את כל התפקידים, אבל אזהרה:
‫טים הזעיר שלי סוחט דמעות.
‫או שנוכל לראות את סרט חג המולד הקלאסי ‫"מת לחיות".
‫"מת לחיות"! ‫-רק לא לשמוע את צ'ייל קורא!
‫אני מצטערת, מתוק.
‫מה זה היה?
‫אולי זה היה סנטה.
‫ובכן זו בהחלט לא החסידה שמביאה תינוק, ‫כי זה שקר.
‫לא, מה זה?
‫מה?
‫קווין?
‫זה עבורכם חבר'ה! עשיתי את זה!
‫הו, מתוק! ‫-תודה!
‫שיט. אף אחד לא עדכן אותי לגבי המזחלת.
‫חג מולד שמח!
‫שרה, תזמיני אמבולנס. ‫-לא יכולה! אני מקליטה!
‫אני בסדר!
‫מה שחשוב זה שהעליתי את המזחלת למעלה.
‫הו, לא! ‫-אני בסדר.
‫היומיים שהעברתי אצל משפחת מוט ‫לימדו אותי...
‫שאני לא מעריך מספיק את מה ‫שאת עושה עבורי כאן.
‫אני רוצה שתדעי שמעכשיו והלאה,
‫אני אתחיל לעשות הרבה יותר עבורך.
‫ובכן, זה שאחיך היה כאן כמה ימים ‫גרם לי להכיר תודה
‫על כך שאתה עושה כל כך מעט כאן.
‫הוא נוטה להגזים. אני יודע. ‫-כן.
‫לפחות סיימת את הרשימה.
‫נכון שזה נחמד?
‫כן. ‫-הכול גמור.
‫ועכשיו אנחנו יכולים לשבת כאן,
‫עם העץ והקישוטים,
‫ופשוט להירגע.
‫זה נהדר. ‫-כן.
‫אחיך בחלון, נכון?
‫כן, הוא שם.
‫שנכניס אותו?
‫לא, כמו עם חתולי רחוב. אסור להאכיל אותם.
‫מתוק.
‫טוב, בסדר. זה חג המולד.
‫לך מסביב!