‫דונה, צריך לזוז.
‫משחק הפוטבול מתחיל תיכף.
‫אם יתחילו לשחק, הדייט שלנו יראה ככה:
‫את צופה בי צופה בפוטבול.
‫לא, בבקשה, אל תתחיל לצפות.
‫אני צריכה לגמור לייבש את השיער.
‫תוציאי את הראש מחלון המכונית, אני אסע מהר.
‫אני לא משחק יותר.
‫חשוך מדי, אי אפשר לראות את הכדור.
‫גם בבוקר אתה לא יודע לתפוס.
‫מה התירוץ שלך לזה?
‫יש אור ואני רואה את הפנים שלך. בום!
‫טוב...
‫היי, חבר'ה. ‫הנה כסף לקנות לילדים ארוחת ערב.
‫אל תרשו להם לעשות משהו שאסור להם.
‫חשבנו להרשות להם לעשות קרב סכינים
‫אבל אני מבינה שזה ירד מהפרק.
‫אל תדאג, מר גייבל.
‫חשבתי לחנוך את הגיטרה שלי
‫וכולנו נוכל לשיר ביחד. ‫מופע "צ'ייל אנפלאגד".
‫זה יהיה נהדר.
‫אגב, קנדרה סיפרה לך
‫שהייתי בלהקה בקולג'?
‫לא! באמת?
‫כן... להקת "כאילו אכפת להם".
‫וואו, שם קליט.
‫כן, הלהיט שלנו באותה תקופה
‫היה "לא להאמין שאתה מאמין".
‫השיר בוצע במקור ע"י "הסרקסטים". שיר טוב.
‫היי. אמרת שתתלבש יפה.
‫אתה לובש ג'ינס?
‫מכנסי ג'ינס נמתחים.
‫אפשר לזוז בהם, אפשר לעשות כל דבר.
‫לא, בבקשה. תלבש מכנסיים רגילים.
‫לא. אם מישהו ינסה לשדוד אותנו
‫אצטרך לבעוט לו בראש.
‫לך ייקרע גיד אכילס ואני אתן את הכסף.
‫אני ארים.
‫הג'ינס הנמתחים כבר עובדים.
‫מה אתה אומר.
‫בבקשה, חבר'ה. קינוח קטן על חשבוני.
‫תודה, אנזו.
‫בדרך כלל אתה די קמצן במתנות.
‫לא רוצה, לא צריך.
‫לא.
‫נחמד לבלות כולנו יחד.
‫כן. ‫-גודי מסכים, כמובן.
‫הוא לובש את החולצה עם המפרשית על הכיס.
‫אל תעשה את זה, גבר.
‫הצווארון אומר, "אני איש עסקים מכובד."
‫ואז אתה יורד לכיס, והוא אומר, ‫"אבל אני יודע להשתחרר.
‫אני יכול לשוט בים."
‫אמר הגבר שלובש מכנסי היריון.
‫אלה מכנסיים נמתחים.
‫אם ארצה, אוכל לבעוט בזית על הראש שלך
‫ואת אפילו לא תרגישי.
‫בעיניי אתה נראה טוב. ‫-תודה.
‫מה פתאום לקחת עוגייה?
‫רוצה לאבד את הרגל בגלל סוכרת כמו דודך?
‫עוגייה אחת קטנה. ‫-בסדר.
‫אבל נראה לך שאדחוף אותך ‫בכיסא גלגלים בקניון
‫בשנות הזהב שלי? שכח מזה.
‫כל הכבוד, מותק.
‫נשתה לכבוד זה שסוף סוף הגברים שלנו ‫יושבים בבטחה בבית אחרי 20 שנה.
‫ויישארו איתנו עוד זמן רב.
‫עם הרגליים שלנו. ‫-כן.
‫עוגייה אחת ארורה.
‫השבוע יום הנישואים שלכם, לא?
‫מקווה שאתה מארגן לה משהו יפה.
‫הוא עוד לא יודע, אבל הוא יוצא איתי לעיר
‫למסעדה מרוקנית מעולה.
‫המקום שיושבים בו על הרצפה ואוכלים בידיים?
‫אני נוהג כך בבית והיא צועקת עליי.
‫אחרי זה נלך למחזמר בברודווי.
‫מה? ‫-כן. סיפור חייה של גלוריה אסטפן.
‫אני חושב שזה אס-טפן.
‫אס-ט-פן.
‫לדעתי זה אס-טפן. ‫-נסכים שלא להסכים.
‫אם תגידי כך ברבים, יגידו לך שזה אס-טפן.
‫היא צודקת.
‫בשנה שעברה הוא בחר,
‫ולכן אכלנו כריכי בשר וגבינה ‫וצפינו ב"רוקי 2".
‫לפחות לבילוי שלי יש נושא חוזר.
‫הרחובות הקשוחים של פילדלפיה.
‫היא מתכננת אוכל מרוקני ומוזיקה קובנית. ‫היא מתפרסת על כל המפה.
‫בחייך, תינוק מגודל.
‫היו לנו ימי נישואים גרועים יותר.
‫לא זכור לי.
‫אתה רציני?
‫אולי לפני שש שנים, כשכמעט נהרגת?
‫גודי, אתה מכיר את הסיפור.
‫אני מכיר?
‫מה קרה? לא שמעתי כלום.
‫עדיף לא להיכנס לזה. ‫חומד, אף אחד לא רוצה לשמוע.
‫אתה צוחק עליי? ‫-לא, זה טיפשי.
‫היום הכי מפחיד בחיי. ‫-אולי תפסיקי?
‫קווין וגודי... ‫-אני...
‫יצאו בעקבות דיווח על גבר ששודד חנות נוחות.
‫הם רדפו אחריו...
‫עצור!
‫לא ביום הנישואים שלי, חלאה.
‫קווין טיפס על הגג אבל הבחור נעלם.
‫הוא ניגש למדרגות החירום, הסתובב,
‫ומצא את הבחור מאחוריו.
‫לא! ‫-כן.
‫והוא דחף את קווין מהגג.
‫אבל הוא תפס את עצמו.
‫אתה בסדר?
‫כן.
‫אני בסדר.
‫אני שוטר. זה חלק מהתפקיד.
‫זה היה נס.
‫מכל האשפה אמור היה להיות ריק באותו יום.
‫אילו היה ריק...
‫הוא לא היה כאן היום.
‫זה לא ייאמן.
‫באמת לא ייאמן.
‫רק רגע.
‫למה לקח לך כ"כ הרבה זמן להגיע?
‫אני לא זוכר. למה לקח לי כ"כ הרבה זמן?
‫כי...
‫הוא עצר לאכול צ'ורו.
‫עצרת לאכול צ'ורו?
‫כנראה.
‫אבל הוא הושיט יד. הוא הזעיק תגבורת
‫ודברים כאלה...
‫יודעים מה? אני...
‫אני הולך רגע לשירותים.
‫גם אני. ‫-שיגעון.
‫אני יכול להסביר. ‫-גם אני יכול.
‫גנבת לי את הסיפור.
‫המרדף? הנפילה? זה קרה לי.
‫אני מצטער, טוב?
‫זה היה יום הנישואים שלי ושכחתי לגמרי.
‫כשהגעתי הביתה, ‫דונה נתנה לי כרטיס ברכה ומתנה.
‫לי לא היה כלום.
‫המוצא היחיד היה הסיפור שלך. ‫הוא התקבל מצוין, אגב.
‫לא אכפת לי. זה לא תירוץ.
‫ולמה לכל הרוחות אמרת שאכלתי צ'ורו?
‫כי נלחצתי.
‫אי אפשר להגן על מה שעשיתי,
‫אבל להגנתי...
‫אמרת שאסור לך לספר לדידי
‫כי היא תילחץ ותאלץ אותך להתפטר.
‫זה לא אומר שמותר לך להשתמש בסיפור.
‫לא מבין איך אתה ישן בלילה.
‫לא טוב.
‫גם בגלל זה, אבל בעיקר בגלל דום נשימה.
‫אתה יודע מה זה?
‫מה דעתך על זה?
‫קח סיפור מגניב משלי.
‫יש לי המון. ‫-מה למשל?
‫אולי המקרה שירדתי לביוב
‫והוצאתי משם... ברווזונים?
‫הם היו דביבונים.
‫אתה בטוח? ‫-כן.
‫כי גם זה הייתי אני.
‫הם חוזרים. שוטר העל וקפטן עוגייה.
‫היי, התקשרתם לגודי?
‫כן, הוא לא מגיע.
‫הוצאת אותו מטומטם.
‫נראה מה הוא יחשוב ‫כשיקבל את הסטייקים שקניתי לו.
‫נראה לך שסטייקים יכפרו על זה?
‫לא. לכן קניתי לו גם דיסק בלו ריי ‫של "גנוב על הירח."
‫המיניונים האלה, בחיי.
‫הם פשוט לא מקשיבים.
‫למה לא קנית לו לובסטר?
‫אם כי, אולי תיראה קצת "לובסדר".
‫לא בסדר.
‫אתה רואה? מוט הבין.
‫לא, אני עדיין חושב על המיניונים.
‫מה דעתך על גלגיליות?
‫זה מעביר מסר של "בוא נתגלגל הלאה".
‫השאלה האמיתית היא מה תיתן לדונה.
‫אתן לה את המתנה של אי-ידיעת האמת.
‫אם היא תגלה עכשיו, היא רק תיפגע.
‫ואם גודי יגלה לה?
‫היי. ‫-הו...
‫היי...
‫לא יודע איך זה בשירותי הכבאות,
‫אבל שוטרים לא מזמרים.
‫אני לא יודע, גבר. דידי אישה קשוחה.
‫אם היא תתעצבן על גודי, ‫הוא עלול לזמר כמו מייקל בובלה.
‫ואז דידי תספר לדונה.
‫אני חייב למנוע את זה.
‫כן, והדרך הכי טובה היא...
‫גלגיליות.
‫אחרי שנתחתן, כמה ילדים אתה רוצה?
‫לא יודע. כמה את רוצה?
‫לא, ברצינות. כמה?
‫טוב, בוא נגיד באותו זמן.
‫טוב, דברי.
‫אחד. ‫-חמישה.
‫עד חמישה, שישה... כל כך הרבה ילדים איתך.
‫היי, חבר'ה. איפה אימא? אני צריך לדבר איתה.
‫במטבח עם אשתו של גודי.
‫טוב.
‫מה?
‫מה היא עושה שם?
‫הן מדברות. למה?
‫טוב, אני קופץ למכולת. ‫מישהו צריך משהו מניו ג'רזי?
‫חומד, זה אתה?
‫כן.
‫אתה יכול להיכנס, בבקשה? ‫-כן, אני נכנס...
‫מותק, אני אוהב אותך.
‫צ'ייל...
‫שלום, בנות.
‫מה קורה?
‫בדיוק דיברנו על... הסיפור.
‫כן, זה היה יום מטורף. היה ממש מטושטש.
‫זיכרונות... דבר מוזר. נכון?
‫נו באמת, יש לך סיפור מעורר השראה.
‫תסכים לבוא להרצות לתלמידים שלי, בכיתה ד'?
‫נחוץ להם מודל לחיקוי.
‫לא, אני לא, אבל את יודעת...
‫מי שיהיה מודל לחיקוי נהדר זה גודי.
‫שמעתן פעם איך הוא מצא גורי דביבונים?
‫על מה הוא ידבר? ‫איך מוצאים עוגה בבניין נטוש?
‫את יודעת מה העניין? אני חייב לומר לך...
‫אני קצת ביישן. ‫-ביישן?
‫סולקת לצמיתות משלושה מועדוני קריוקי ‫בגלל שהשתלטת על המיקרופון.
‫הבנו, אתה אוהב את ליונל ריצ'י.
‫לא נכון. חזרתי לג'יי.טי אוטולס.
‫באמת? ‫-כן.
‫ותאמיני לי, אנשים ירקדו על התקרה.
‫אבל אמרתי כבר לדידי שאתה מסכים.
‫בחייך, זה למען הילדים.
‫באמת שהייתי רוצה
‫אבל אני לא מצטיין בסביבה של כיתה.
‫אין בעיה. זה שיעור חינוך גופני. נהיה בחוץ.
‫באמת? ‫-כן.
‫אני לא יכול, אבל...
‫אולי התלמידים ירצו סטייקים?
‫וואו.
‫בסדר.
‫זה היה צונאמי של שקרים והונאות.
‫אם אני כבר מגיע, אני מקבל תמורה לכספי.
‫סליחה, האב פיליפ. מה אמרת?
‫התשובה מובנת מאליה. אתה חייב להפסיק לשקר
‫ולהודות בכל הדברים האחרים.
‫או, ותקשיב לרעיון שלי...
‫אספר את הסיפור עוד פעם אחת לילדים.
‫כי הם לא יודעים שזה לא סיפור שלי.
‫והם יקבלו השראה.
‫רעיון מצוין. ‫-נכון?
‫בינתיים גודי יקבל את הסטייקים ‫ואת המיניונים...
‫מת על הסרט הזה. ‫-נכון?
‫והחלק הכי טוב, דונה לא תיפגע ‫ויהיה לנו יום נישואים מוצלח.
‫נשמע מרגש.
‫אבל לאחר מכן לעולם לא תחזור על השקר, נכון?
‫בשום אופן לא, אני מחסל אותו במקום.
‫אתה יודע,
‫זה לטובת הכלל, אם תעשה את החשבון.
‫עשיתי את החשבון.
‫עושה רושם שיש לך כוונות חיוביות.
‫תודה שקלטת.
‫מסוג הכוונות שבהן מרוצפת הדרך לגיהינום.
‫וואו, זו תפנית חדה.
‫זה הדיל:
‫אתה לא מרצה לילדים.
‫טוב.
‫אסור לך לחזור שוב על השקר.
‫הבנתי.
‫ואם עשית עוול למישהו, אתה צריך לכפר על כך.
‫הבנת?
‫כן. ברור לי מה צריך לעשות.
‫אגב. ג'-ט-ס.
‫ג'טס!
‫אז הכול בסדר מבחינתך, טיפלתי בעניין.
‫מה זאת אומרת טיפלת?
‫סיפרתי לדידי. ‫-מה? סיפרת לאשתי?
‫אני לא יכול לספר לדונה. ‫היום יום הנישואים שלנו.
‫מזל טוב. ‫-תודה, אחי.
‫אתה הורג אותי.
‫אמרתי לך שאני לא רוצה שהיא תדע.
‫זה לא טוב.
‫הצגתי אותך כגיבור.
‫אתה כבר לא במשטרה.
‫ממילא לא תוכל להתפטר.
‫אני לא מאמין.
‫מה היא אמרה?
‫כלום. השארתי לה הודעה.
‫מסרון נראה קצת קר ומנוכר, לא בא לי...
‫לא, אתה לא מבין.
‫יש לה בעיות אמון קשות.
‫אסור לשקר, אף פעם, בשום נושא.
‫הרסת לי את החיים.
‫תרגיע עם הדרמה, דנזל.
‫גודי, אשתך נכנסה לחנייה.
‫אוי, זה יהיה מבאס.
‫לכן תמיד צריך לכבות את הגדרות המיקום.
‫הכול יהיה בסדר.
‫טיירון סיזר גודמן.
‫סיזר? ‫-סיזר?
‫סיזר?
‫דידי. את נראית טוב.
‫יש לי ראי.
‫אתה, למכונית. נדבר על זה בבית.
‫אבל באתי במכונית שלי.
‫בסדר, נמצא דרך.
‫שמעי...
‫אל תרדי עליו חזק.
‫מתחת לכל השקרים, יש לך גבר טוב בבית.
‫אין צורך שאספר לך, התחתנת אתו.
‫ולכן גם את טובה, ע"י נישואים.
‫אולי נקבע ערב זוגות נוסף...
‫אתה צריך לסתום את הפה. ‫-כן.
‫ואל תספר לי כמה הגבר שלי טוב, ‫אני יודעת כמה הוא טוב.
‫ואתה...
‫אני יודעת שאתה משקר כי השפתיים שלך זזות.
‫אל תעשה פרצופים.
‫סליחה, זה קורה כשאני מפחד.
‫יופי. טוב שאתה מפחד.
‫מה אשתך אמרה על זה?
‫אני בטוחה שיש לה דעה.
‫לא סיפרת לה, נכון?
‫לא ייאמן.
‫אתה צריך להתבגר וליישר את ההדורים.
‫ואתם לא ראויים לפיצה הזאת.
‫היי. ‫-היי.
‫היי.
‫אני רצינית. היית במיטבך הערב.
‫גלוריה אסטפן צודקת.
‫בסוף הקצב יתפוס אותך.
‫אני מתכוונת, כל הערב.
‫לא קיטרת במסעדה המרוקנית.
‫נהנית מההופעה.
‫היה יום נישואים מוצלח, מה? ‫-נכון.
‫רוצה לעלות לחדר השינה, גיבור?
‫אני בעד!
‫אבל יש לי משהו לספר.
‫משהו טוב?
‫הערב עוד יכול להשתפר?
‫או שכן או שלא. כך או כך, הוא יגיע לשיאו.
‫בסדר.
‫בקשר לסיפור שסיפרתי לך, איך נפלתי מהגג.
‫כן?
‫ייתכן שמה שסיפרתי לך ‫קצת שונה ממה שבאמת קרה.
‫מה זאת אומרת?
‫גודי ואני רדפנו אחרי מישהו.
‫אז גודי הוא שנפל מהגג.
‫כן.
‫היית שם בכלל?
‫הייתי שם.
‫אתה בסדר? ‫-כן.
‫רק נתקעתי כאן.
‫אני מאבד את התחושה באגן.
‫נפלת מהגג? ‫-כן, זה היה מטורף.
‫למזלי, נחתי על שקיות זבל. ‫יכולתי בקלות למות.
‫החגורה שלי תפוסה. ‫-שמע...
‫אסור שדידי תשמע על זה, ‫היא תאלץ אותי להתפטר מהמשטרה.
‫הבנתי אותך.
‫זה ירד איתנו לקבר. ‫-כן.
‫אגב, אתה יכול להוריד אותי מהר?
‫כי מצטבר לחץ מאחורי העיניים.
‫כן.
‫זה האזיקים שלך. עצרת גדר.
‫טוב, תוריד אותי. אתה צובט אותי.
‫סליחה. ‫-אתה צובט.
‫זה הסיפור האמיתי.
‫אבל החדשות הטובות הן,
‫שגודי ואני... יצאנו בחיים.
‫בואי אליי.
‫לא.
‫הייתי צריכה לנחש. אתה קופץ מעל גדר?
‫אתה לא מסוגל לצאת מערסל.
‫נו...
‫מי בכלל מסוגל? אתה מצליח להרים ישבן אחד,
‫ואז מתהפך כמו ביצת עין.
‫בחייך.
‫למה עשית את זה?
‫שכחתי את יום הנישואים.
‫ומה חשבת שאעשה
‫שהפחיד אותך כל כך
‫עד שהמשכת לשקר לי עוד שש שנים?
‫שיקרתי רק פעם אחת. רק חייתי עוד שש שנים.
‫ניסיתי לקבור את זה.
‫לקבור את זה?
‫בחודש שעבר סירבת ללכת לברביקיו ‫של סגן המנהל שלי
‫כי אמרת שהם גרים קרוב מדי ‫למקום שבו זה קרה.
‫הוא מפחיד אותי נורא.
‫הוא אוכל תירס עם קלח
‫ונועץ בך מבט שאומר, "אתה הבא בתור."
‫כן ,הוא מגושם, אבל הוא הבוס שלי.
‫אני מצטער, טוב?
‫בצדק.
‫אנחנו לא ברוגז, נכון?
‫אני עדיין כועסת עליך, אבל אנחנו נתפייס.
‫רק אל תשקר לי. גם אני לא מושלמת.
‫ב-2007 שכחתי את יום הנישואים שלנו.
‫באמת? אני לא זוכר.
‫כי גם אתה שכחת.
‫שנינו שכחנו.
‫שנתיים לא חגגנו יום נישואים.
‫זה כואב.
‫זה אומר שאנחנו תיקו.
‫אין מצב. אתה חייב לי בגדול.
‫אבל די, בוא נתכונן ללכת לישון.
‫זה היופי במכנסיים נמתחים. אני תמיד מוכן.
‫אני אוהב את העיצוב של החצר שלך, לארי.
‫איזה עץ זה?
‫בוקיצה הולנדית.
‫שמעת, חומד? זו בוקיצה הולנדית... ‫העץ החביב עלייך.
‫מה השני אחריו?
‫שאלה קשה. זה...
‫אדר הוא... עץ מגניב.
‫לארי, אני חייבת להודות,
‫לפני שש שנים, בעלי
‫נפל מגג במסגרת מילוי תפקידו
‫והוא סובל מחרדות.
‫נכון, ושכחתי את התרופות שלי.
‫לכן אנחנו צריכים לזוז.
‫אני מצטער. ‫-ביי.
‫טוב. ‫-כן, טוב.
‫ראשית, אני רוצה לומר שאני שמח ‫שאנחנו עושים את זה,
‫ושנינו ממש מצטערים.
‫שנינו?
‫את תמיד אומרת שאנחנו צוות. ‫הימים האלה חלפו?
‫בסדר.
‫אני מצטער ומתנצל בפני כולכם.
‫וכפיצוי הכנתי לכם את הארוחה הבריאה הזאת.
‫פסטה נטולת גלוטן ברוטב דל-סוכר, אז...
‫בתיאבון לכולם.
‫לאנזו? ‫-כן, בואו.