.רוצים את הביטלס
- פול -
- ג'ון -
- ג'ורג' -
- רינגו -
,כשהביטלס פרצו לתודעת העולם ב-1963
.הם שינו את מוזיקת הפופ בן לילה
,תופעה מסחרית שלא הייתה כמותה
.הם סללו את הדרך לכל אמן שהגיע אחריהם
,הם מכרו המוני תקליטים
.רבע מיליון בשבוע
.איש מעולם לא עשה זאת בעבר .אפילו לא אלביס או לוני דונגן
.הם מכרו רבע מיליון תקליטים מדי שבוע
.זו הייתה מהפכה, רק מבחינת המכירות
,אבל בנוסף לזה ,בלעדיהם לא היו לנו הרולינג סטונס
,לא היו הבירדס
,דילן לא היה עובר לגיטרה חשמלית
,לא היו הדלתות
ולא כל הלהקות האחרות הללו .שאנו גם מקשרים עם שנות ה-60
הסיכוי שהן היו מתקיימות ללא הביטלס .הוא די קלוש
אך השפעתה של הלהקה .התפשטה הרבה מעבר למוזיקה
,בתור מייצגים של תרבות צעירים חדשה
.השפעתם חדרה ללב העולם שאחרי המלחמה
הם היו מחוללי השינוי .והם סחפו איתם את כולם
הכול בהם נתן תחושה .של משהו מודרני, חדש, רענן
.היכן שלא הסתכלת, העולם נעשה שונה
,צבעים החלו להופיע
.ניצנים ירוקים של תרבות חדשה
,מרגע הגעתם של הביטלס לזירה
.הם המציאו מחדש את האופן שבו התרבות תפקדה
.לפתע, מבוגרים גידלו שיער ארוך
.נשים בוגרות לבשו חצאיות מיני
.לפתע, הצעירים הם אלו שקבעו הכול
.זה החל עם הביטלס
,במחצית השנייה של שנות ה-60
.הלהקה התפתחה למובילת תרבות הנגד שצצה
,בהחדרת רעיונות חברתיים מיניים ואמנותיים חדשים
,אל תוך המיינסטרים, באמצעות מהפכה שקטה
.הם הפכו לקולו הבלתי מעורער של דור שלם
.הביטלס היו הלהקה הכי מסחרית בעולם
אבל הם גם היו .הלהקה הכי אוונגארדית וניסיונית
,זה היה תפקידם. באמצעות המוזיקה .הם הרחיבו את אופקיהם של אנשים
הם עזרו לדרבן אנשים רבים ...שאולי אחרת לא היו מצטרפים
- סיימו את המלחמה בווייטנאם עכשיו -
- החזירו את החיילים הביתה עכשיו -
.לכל מה שקרה ב-66', 67' ו-68'
- מזכיר הפנים לכלא -
.הם השפיעו ושימשו כהשראה מהבחינה הזו
אבל ככל שהם נעשו מעורבים יותר בתרבות הנגד
,והחלו לייצג אותה יותר ויותר .הם הפכו להיות איום פוליטי
- ביטלס לכו הביתה -
סרט זה משרטט את מסעם של הביטלס
.במהלך העשור הסוער ביותר במאה ה-20
הוא חושף את השפעתם המתמשכת של ארבעה מוזיקאים מליברפול
,שהפכו מלוחמי מעמדות למהפכני תרבות
.ובה בעת סיפקו פס קול לדור שלם
.הם שימשו כזרז לדברים רבים ושונים
.הם שינו כמעט הכול
.בריטניה, 1962
ממלכה קטנה ודומיננטית בעברה שמתאוששת כעת משנים של חיי צנע
.בעקבות מלחמת העולם השנייה
,אומה של משמעת וסדר
.של ערים מתועשות וכפרים ירוקים ושלווים
,ועל אף שכלפי חוץ היא נדמתה תקועה בעבר
,מתחת לפני השטח ,תרבות חדשה ורעננה החלה מתפתחת
.תרבות שתשנה את האומה במהירות
בסוף השנה, ספגה בריטניה
.שיא של מזג אוויר קר כמותו לא היה אי פעם
,מדי יום .החיים נעצרו בשעה ששלג כיסה את המדינה
,מתוך החורף המר הזה, ב-11 בינואר 1963
צץ והופיע תקליט שסיפק הצצה ראשונה
.לעולם החדש והאמיץ שעומד להגיע
פליז פליז מי", הסינגל השני" ,של הרביעייה מליברפול, הביטלס
טיפס עד מהרה למקום השני ,במצעד הפזמונים הבריטי
והצלחתו בקרב הקהל הרחב סימנה את הגעתו
.של כוח מהפכני במוזיקה ובתרבות
.פליז פליז מי" היה סוג של התפרצות"
הם לקחו את העוצמה הגולמית של רוקנרול משנות ה-50
.ששימש בתור כלי גס, אין דרך אחרת לתאר זאת
.מבחינה מוזיקלית וחברתית, הוא היה כלי גס
והם הלבישו עליו את ההרמוניות
ואת האיכות הקולית המלנכולית של הרכבי הבנות
.מתחילת שנות ה-60
.איש מעולם לא שמע כזה דבר לפני כן
זו הייתה להקה שכללה שניים מהזמרים הטובים ביותר
,בתקופתם, באותה להקה
.ואני לא חושב שמשהו כזה קרה לפני כן
...הצליל של ג'ון לנון ופול מקרטני שרים יחד
- ג'ונתן גולד -
:מחבר "לא יכול לקנות לי אהבה - - "הביטלס, בריטניה ואמריקה
הוא אחד הצלילים הנפלאים ביותר .במוזיקה של המאה ה-20
.הם היוו הלם למערכת
,לאב מי דו" היה הסינגל הראשון" .והוא לא ממש הצליח
פליז פליז מי" היה השיר" .שבו נשמע הצליל ההרמוני של הלהקה
- מארק פייטרס - - עיתונאי וסופר -
."הם שרו, "בואי, בואי
.הייתה שם תחושה של ציפייה ושל התרגשות
- הביטלס - - פליז פליז מי -
.זה היה צליל מרענן .כיום זה נשמע כל כך רגיל
,אבל באותו זמן .המראה והצליל היו חדשים לגמרי
.זה היה משהו חיובי, מלהיב ומודרני
,הביטלס... ג'ון לנון, פול מקרטני
,ג'ורג' הריסון ורינגו סטאר
העניקו זריקת מרץ נחוצה מאוד .לסצנת הפופ הבריטית
על אף שהרוקנרול האמריקאי ,זכה לפופולריות עצומה באמצע שנות ה-50
.הגל המחשמל הראשוני שלו היה קצר מועד
,כוכביו העיקריים התמסחרו או נעלמו מהסצנה
והמוזיקאים שהגיעו אחריהם .היו נעימים יותר ומאיימים פחות
,האמנים הבריטיים חיקו זאת
והנוף המוזיקלי בבריטניה נשלט בידי חקיינים מוכשרים
.ואלילי הפופ של האמרגן לארי פארנס
בעזרת התמיכה של אמרגנם בריאן אפשטיין ,והמפיק ג'ורג' מרטין
.הביטלס הציעו דבר שונה למדי
הכוח המניע היה השותפות המוזיקלית הייחודית
...בין ג'ון לנון לפול מקרטני
- !רדי סטדי גו -
.וחברי הלהקה הזו חיברו את שיריהם בעצמם
,רוב עסקי השעשועים הבריטיים הקונבנציונליים ,כפי שאנו חושבים עליהם
.היו צל חיוור של עסקי השעשועים האמריקאים
,זה לא היה כך תמיד .אבל כך זה היה מאז המלחמה
היו זמרים כגון מט מונרו
.שהיווה חיקוי כמעט מושלם של פרנק סינטרה
באותו אופן היו כוכבי הפופ
,הרדודים והאוויליים של אותה תקופה
שמביניהם קליף ריצ'רד ,היה המפורסם והמצליח ביותר
.והוא היה מעין אלביס מסוג ג'
,"ולא אלביס של "מלון הלבבות השבורים ."אלא אלביס של "קינג קריאול
.אלביס של אלביס כוכב הקולנוע
- פיקדילי -
- "חופשת קיץ" - - קליף ריצ'רד והצלליות -
.זה היה די מקצועי
- פריז -
.קליף ריצ'רד והצלליות היו אמנים מוכשרים
.זה היה מופע איכותי
.אבל הוא היה לכל המשפחה
,והיו גם טיפוסים כגון לארי פארנס
עם חבורת היפיופים שלו שעשו מה שהורו להם לעשות
,ושרו מה שהורו להם לשיר
.ולא הייתה להם שום תרומה יצירתית כלשהי
...אז כשמשהו כמו הביטלס מופיע
- כריס אינגהאם -
- "מוזיקאי וסופר, "המדריך לביטלס -
והם לא סתם מנגנים על הכלים שלהם ,ושרים נהדר
,אלא גם שרים שירים שהם כתבו בעצמם
.זה היה דבר נדיר ביותר באותו זמן
הביטלס רצו כבר מההתחלה .לכתוב את שיריהם בעצמם
,הם כתבו את השירים למען הקהל .כדי לפנות לקהל
הם ידעו ש-80 אחוז מהקהל הם נערות בגיל הטיפש-עשרה
.וכתבו שירים שהוציאו מהן את התגובה המושלמת
.ולאחר מכן הסכר נפרץ
זה שלח איתות לכולם ,שכולם יכולים לכתוב את שיריהם לבדם
.ולהשיג נתח מהעוגה
,תוך שנה או שנתיים ,כל הלהקות כתבו את שיריהן לבד
.או לפחות ניסו
לא רק הצליל יוצא הדופן
של הביטלס או כישרונם הייחודי של לנון ומקרטני
.הם שחוללו מהפכה במוזיקת הפופ
,כשהם החלו לשלוט במצעדי הפזמונים ב-1963
רצף הלהיטים שלהם שינה את מבנה ההצלחה
.של תעשיית התקליטים הבריטית כולה
,בשעה שהביטלס נעשו פופולריים יותר
...ונראה היה שכל תקליט נמכר יותר מקודמו
,רקורד ריטיילר, מלודי מייקר - - רקורד מירור
,התחוללה מהפכה בתעשיית התקליטים הבריטית
.מבחינת המכירות לבדן
,הם מעולם לא ראו כזה דבר לא מבחינת כמות המכירות
או מבחינת משך הזמן ,שהביטלס נשארו במצעדי הפזמונים
.חודשים על גבי חודשים על גבי חודשים
בנוסף לכך
הייתה ההשפעה המתגלגלת ,של להיט אחר להיט אחר להיט
.והאיכות מעולם לא הידרדרה
.אם כבר, האיכות רק השתפרה
,"מ"פליז פליז מי" ועד ל "ממני אלייך
.שהיה שיר מעט שקט יותר אבל ערמומי לא פחות
,"ואז ישר בין העיניים, "היא אוהבת אותך
.שמתפרץ מתוך הרדיו גם היום
...אנשים כמו קליף ובילי פיורי ואלביס
- טוני בראמוול - - חבר של הביטלס -
,הם מכרו כמות לא קטנה של תקליטים
אבל בתחילת 1963
"עם "פליז פליז מי" ו"ממני אלייך
,"והאלבום "פליז פליז מי
.הם מכרו כמות עצומה של תקליטים
.איש מעולם לא ראה כזה דבר בתעשיית הפופ
לפתע היא הפכה להיות תעשייה תוססת
,שמשכה את תשומת לבם לא רק של הצעירים
.אלא גם של אנשי הכספים
,אז כולם חיפשו בברמינגהם אחר המודי בלוז
,במנצ'סטר אחר ההוליס. וכמובן, בליברפול
כל ציידי הכישרונות היו שם .וחיפשו את הביטלס הבאים
כולם רצו נתח מהעוגה
כי הם חוללו מהפכה בתעשיית המוזיקה
.תוך חודשים ספורים ב-1963
אבל השפעתה של הלהקה לא הייתה מוגבלת .רק לעולם המוזיקה
,הם גם ייצגו שינוי מהותי והיוו לו השראה
.בלב לבה של החברה הבריטית
הסיבה שארבעת הליברפולים הצעירים הללו ממעמד הפועלים
הצליחו להוביל שינוי שכזה
.נעוצה בעברם של הביטלס ובעברה של המדינה
,ב-200 השנים שלפני מלחמת העולם השנייה
הממלכה המאוחדת הובילה את המהפכה התעשייתית
.ושלטה על פני האימפריה הגדולה ביותר בעולם
אחד היסודות בבסיסה של מעצמת העל הזו
,היה מערכת המעמדות שבה
.שחילקה את האזרחים וסידרה אותם בסדר כלשהו
,לאחר הניצחון במלחמה ב-1945
,המעמד הגבוה במערכת הזו
,הידוע בתור "הממסד", שכלל את המלוכה
,מעמד האצולה ,וראשי כל מוסדות השלטון החשובים
,ניסה מיד לחזק שוב את כוחו
ושרשרת הפיקוד הזו תעצב שוב
את החיים בבריטניה .במהלך השנים שאחרי המלחמה
.בריטניה הייתה חברה מעמדית ביותר
.היינו אומה של נתינים, לא של אזרחים
...וכל עוד ישנה משפחת מלוכה
- בארי מיילס - - סופר וחבר קרוב של הביטלס -
,ואצילים ואצילות בריטיים
,ההיררכיה של הפריווילגיה
.אז כמובן שמישהו יהיה בתחתית
.לאחר המלחמה, הממסד ניסה לבסס שוב את כוחו
.הערכים הנוצריים הנושנים היו עדיין קיימים
.שום דבר לא קרה בימי ראשון
אפילו נדנדות של ילדים בגן השעשועים .נקשרו בימי ראשון
שנות ה-60 היו הפעם הראשונה שמישהו חורר את העניין הזה
.והחל לקרוא תיגר על ההנחות המסורתיות הללו
הייתה זו למעשה אותה קבוצה של אנשי המעמד הבינוני
,שהניחו שזו זכותם להגיד לכולם איך יש לחיות
.ועדיין אחזו בכוח רב
אך כוחה של בריטניה הלך ודעך .והאימפריה שלה הלכה והתפוררה
היא כמעט פשטה את הרגל ,כתוצאה מהמאמץ המלחמתי
והשנים הקשות שבאו לאחר מכן .הביאו סבל רב למדינה כולה
,צפון אנגליה, בעיקר, התקשה להתאושש
,ועיר הנמל ליברפול, עיר דומיננטית בעברה
,שספגה הפצצות כבדות מידי הגרמנים
.סבלה מנזקים מקיפים ותעשייה שהלכה ונעלמה
,במהלך המאה ה-19
.הצפון פיתח גאווה עצמית גדולה
נמל ליברפול היה הנמל הגדול בעולם
כי אנגליה הייתה האומה המסחרית הגדולה בעולם
.ורוב הדברים הגיעו לשם ויצאו משם
,אבל במהלך המאה ה-20
אנגליה חוותה תופעה שמוכרת כיום מאוד
,לאמריקאים של סוף המאה ה-20
.דעיכתו של התיעוש, דעיכתו של הייצור
בשנות ה-40 של המאה ה-20 .היה ברור מאוד שליברפול נמצאת בדעיכה
כתוצאה מכך, הדור של הביטלס גדל במקום הזה
,שהיה מלא בשרידים לעוצמה אימפריאלית
אך הפך להיות מקום .שקשה מאוד לחיות בו מבחינות רבות
.הריסות היו בכל מקום .הרחובות היו מלאים בבניינים מופצצים
הילדים שיחקו בבניינים האלה .ובמקומות נטושים
- ביל הארי - - סופר וחבר קרוב של ג'ון לנון -
.ההריסות עדיין היו שם גם אחרי 20 ו-30 שנה
.לא היה כסף והיה קשה מאוד
?איזו תקווה הייתה לצעירים בליברפול
.הכול נסגר. כל המפעלים נסגרו
.זו הייתה תקופה די קשה בליברפול באותם ימים
.והביטלס גדלו בנוף הקשה הזה
,מייסד הלהקה והחבר המבוגר ביותר בה ,ג'ון לנון
היה תוצר של משפחה מפורקת
והוא גדל אצל דודו ודודתו .בשכונה מבוססת בעיר
,אבל חבריו העתידיים ללהקה ,פול מקרטני וג'ורג' הריסון
.הגיעו שניהם משכונות של מעמד הפועלים
למרות ההזנחה שמסביבם
,והזמנים הקשים שבהם הם גדלו
עתידם של השלושה נראה מעודד יותר
לאחר שהתקבלה יוזמה חינוכית חדשה
שהביאה את התלמידים הטובים ביותר ,לבתי ספר למכינה אקדמית
.ללא תלות ביכולתם הפיננסית
ג'ון לנון, פול מקרטני וג'ורג' הריסון
עשו בחינה כשהיו בני 11
.שקבעה למעשה שהם חכמים
כתוצאה מכך שהם עברו ,"את מה שנקרא "מבחן 11 פלוס
הם היו זכאים להתקבל .לבית ספר למכינה אקדמית
בתי הספר האלה נועדו ללמד ולהכין ילדים
.כך שימשיכו להשכלה גבוהה כלשהי
,המשמעות הייתה שבגיל צעיר יחסית, גיל 11
,בעיקר אצל פול מקרטני וג'ורג' הריסון
...שבאמת הגיעו ממעמד הפועלים
.אצל ג'ון לנון זה היה מורכב יותר .הוא היה קצת תקוע באמצע
,אבל במקרה של פול מקרטני וג'ורג' הריסון
בגיל 11 הם היו די מבודדים
.מעולם השיכונים שבו הם גדלו
,הם נסעו מדי יום באוטובוס למרכז ליברפול
,"למקום בשם "מכון ליברפול
ולמעשה סימנו אותם וחינכו אותם החל מגיל 11
כך שיתעלו מעל למעמד הפועלים .אליו הם השתייכו
,בכך שזכו להשכלה טובה הרבה יותר משל הוריהם
.הביטלס לעתיד היו זן חדש
,הם גדלו במעמד הפועלים הליברפולי הגאה
.אך האליטה המשכילה שמעליהם לא הרתיעה אותם
...ועם בואו של הרוקנרול ב-1956
- !אל תפספסו את רכבת הרוקנרול -
התגלה סגנון מוזיקלי שדיבר הישר לבני נוער כמוהם
.ולתחושת השוני שלהם
בשנה שלאחר מכן, ג'ון לנון פגש בפול מקרטני
,והזמין אותו להצטרף ללהקה שלו, הקוורימן
.אליה הצטרף ג'ון הריסון זמן קצר לאחר מכן
,סביבם, בליברפול
...תופעה חדשה התבטאה כעת בקול מרדני משלה
.בני הנוער הגיעו
- ביל היילי והקומטס - - תאטרון דומיניון -
שנות ה-50 הפכו לעידן
.שבו בני הנוער מצאו זהות משל עצמם
.היינו מאוחדים באהבתנו למוזיקה
עד אותה תקופה, היו לוקחים נער צעיר לפאב
.לבירה הראשונה שלו, כשהוא הגיע לגיל המתאים .אביו היה לוקח אותו
.הוא התלבש כמו אבא שלו
הוא הצטרף לאיגוד המקצועי של אביו .ועבד באותה עבודה כמו אביו
,הבנות היו במטבח ולמדו להכין ארוחת בוקר
.לנקות, וכל השאר
אבל לפתע, הצעירים החלו להרוויח כסף
והם רצו להוציא את הכסף בדרכם שלהם
ולעשות מה שהם רצו לעשות .ולא שיגידו להם מה לעשות
,פער דורי החל להיווצר
פער שישלוט בחיי התרבות בבריטניה .בעשור הקרוב
ובשעה שהרוקנרול השפיע ,על בריטים צעירים ממעמד הפועלים
,השפעות אמריקאיות אחרות ,ממשוררי הביט ועד לג'ז ולבלוז
.אומצו בידי בני נוער ממעמד הביניים
,אם הביטלס העתידיים היו בלבם מורדי רוקנרול
איש מהם לא גילם זאת במידה רבה יותר .מאשר ג'ון לנון
,אך לאחר שהוא נכשל בבחינות ב-1957
,הוא מצא את מקומו בקולג' לאמנות של ליברפול
שם הוא מצא עצמו .בתרבות סטודנטיאלית בוהמיינית וזרה
,על אף שכישרונותיו התרחבו בזכות זאת
.כאן, לנון היה אאוטסיידר
.פגשתי את ג'ון לנון לראשונה בקולג' לאמנות
.ישבתי בקפטריה
.לפתע הבחנתי בבחור שחולף לידי
"?וחשבתי, "למה הוא לבוש ככה
,כי הוא היה לבוש כמעט כמו גביר גנדרני
בלבוש לא קונבנציונלי לחלוטין
.בהשוואה לשאר הסטודנטים
והבטתי מסביב וכולם לבשו מעילי צמר
.וסוודרים עם צווארוני גולף
,חשבתי, "אה, הם כולם לובשים אותו הדבר
,הם כולם קונבנציונליים
.הוא המורד. הוא זה ששונה
".אני חייב להכיר אותו
אם למדת אמנות בשנות ה-50, נחשפת
לקיצוניות האינטלקטואלית ולמרדנות של דמויות
כגון ג'ק קרואק ודור הביט
שהיו נגד הממסד, בעד ביטוי עצמי
.ונגד כל סוג של דיכוי ממסדי
,והיו הגברים הצעירים והכועסים של התאטרון ...ג'ון אוסבורן, ארנולד וסקר
- תאטרון רויאל קורט - - הבדרן" מאת ג'ון אוסבורן" -
.הם היו כועסים, אבל גם פיקחים
- שבת בערב וראשון בבוקר -
,הם מצאו דרך לתעל את הכעס שלהם ,שאולי היווה גם מצוקה אישית
אבל כשהוא מתועל לעבר העולם החיצון
הוא יכול ליצור קול רהוט .של דור שלם, אם תרצו
...תשע מאות חמישים וארבע
- שבת בערב ראשון בבוקר - - (וודול פילמס, במאי: קרל רייץ) -
.תשע מאות חמישים וחמש לעזאזל
יכולתי לעשות את זה בחצי הזמן ,אם הייתי עובד מהר
,אבל הם יקצצו לי את המשכורת .אז שילכו לחפש
,אסור לתת למנוולים לייאש אותך .זה מה שלמדתי
השפעה מהסוג הזה דיברה מאוד
,למישהו כמו ג'ון לנון ,שהיה בעצמו בחור צעיר וכועס
.מכל מיני סיבות אישיות
אבל אם אתה יכול להיות בחור צעיר וכועס
.אבל גם להישאר מהורהר, זה דבר מושך מאוד
,בקיץ של 1960, ג'ון לנון
פול מקרטני וג'ורג' הריסון .כבר סיימו ללמוד בבית הספר
.אבל עד מהרה הם החלו לעבור השכלה מסוג אחר
,"באוגוסט, הלהקה, שכעת קראה לעצמה "הביטלס
יצאה לסיבוב הופעות ,בעיר הגרמנית התוססת המבורג
ובמהלך השנה שלאחר מכן
זה היה המקום שבו הם עברו .את הטירונות שלהם כלהקת רוקנרול
,עם חזרתם לליברפול ב-1961
.הם טיפסו עד מהרה לצמרת סצנת המוזיקה בעיר
,אבל הם היו מבודדים בצפון
.ושאר המדינה לא הקדישה להם תשומת לב רבה
"התחלתי לכתוב לעיתונים כגון "דיילי מייל
ואמרתי שמה שקורה בליברפול
,הוא כמו מה שקרה בניו אורלינס בתחילת המאה
.אבל עם רוקנרול במקום ג'ז
.כמובן שאף אחד לא התעניין
אז החלטתי לעשות את זה בעצמי "והקמתי את "מרסי ביט
,וחבריי, כמובן
,ג'ון והלהקה שהוא הקים, הביטלס
.היו האנשים העיקריים שעליהם כתבתי
עם קהל של בני נוער שרעב למידע
,לגבי סצנת הרוקנרול החדשה הזו
עיתון "מרסי ביט" של ביל הארי הפך להצלחה עצומה
.בצפון אנגליה
...הוא הילל את הביטלס כמעט בכל גיליון
- תמונת צבע ראשונה של הביטלס -
והביא אותם לתשומת לבו ,של אחד המשתתפים בעיתון
.איש העסקים המקומי בריאן אפשטיין
,אפשטיין, מנהלה של חנות מוזיקה בליברפול
סידר לעצמו דרך ביל הארי לצפות בלהקה בהופעה חיה
במועדון "המערה" האגדי בעיר .והופעתם הותירה אותו המום
הוא מיד הציע ללהקה לשמש כאמרגנה
.ובינואר 1962 החוזה נחתם
אפשטיין נזהר מהגישה השתלטנית ,של אמרגנים כגון לארי פארנס
אך היה עדיין מודע לכללים הבלתי כתובים
.בתעשיית הבידור הבריטית
,אם הביטלס עומדים לשנות את העולם
.הם יצטרכו קודם כול לשנות את מראם החיצוני
אני חושב שהוא ניחן באינסטינקט להבחין בדפוס הכללי
.של האופן שבו הדברים פעלו במדינה
הם היו הביטלס הפרועים שלבושים בעור שחור
,ומנגנים רוקנרול מול פרוצות
,גנגסטרים וכל השאר, בהמבורג
.לוקחים סמים וכל זה
.הם היו הביטלס הצעירים והפרועים
כלי התקשורת של המיינסטרים .לעולם לא היו מציגים אותם
פריצת הדרך של הביטלס בתחילת 1963
.אישרה שהאינסטינקטים של אפשטיין היו נכונים
הוא הצליח להבריח להקה ייחודית של מרדנים
.אל תוך לב לבו של המיינסטרים
אך בניגוד לאמרגנים השתלטנים
,ששלטו בעולם הבידור הבריטי
.הוא פשוט שחרר אותם שיעשו כרצונם
מהרגע שבו הם זינקו ,לראש מצעדי הפזמונים הבריטיים
העיתונות, כתבי הרדיו ומנחי הטלוויזיה
,מצאו עצמם פנים מול פנים עם הביטלס
והבחורים השנונים והמודרניים הללו בעלי הביטחון העצמי הרב
.בחרו לשחק את המשחק לפי הכללים שלהם
בהתחלה, ההתנהגות של הביטלס כלפי התקשורת
.הייתה הדבר הכי מהפכני בכל הסיפור
,אף אחד בקבוצת הגיל שלהם
,ובמידה מסוימת ,אף אחד שהיה בעל רקע דומה לשלהם
.מעולם לא התנהג בצורה כזו אל מול כתבים
?אתה יודע שאתה נראה כמו מט מונרו
."תשיר לנו את "מרוסיה באהבה
.תודה, בחורים
.הביטלס היו פשוט מלאי תעוזה
.כשהם התראיינו, הם עשו את זה הפוך
,כשאדם פיית או מישהו כזה התראיין קודם לכן
.זה היה כמו יחסים בין אדון ומשרת
?קליף, איך היה סיבוב ההופעות שלך
- קליף ריצ'רד בריאיון מ-1962 -
אני יכול בהחלט לומר
שזה היה סיבוב ההופעות ,המהנה ביותר שהיה לנו
,בעיקר כי... לא רק בגלל הקהל
אלא כי היו לנו כמה שעות חופשיות .והלכנו לשחות ולהשתזף
הביטלס ניפצו את זה ,וכמעט הגחיכו את כל העניין
,הפכו אותו למערכון של האחים מרקס
.וזה היה פנטסטי
.שמעתי שארבעתכם תהיו מיליונרים עד סוף השנה
.זה נחמד
?יש לכם בכלל זמן לבזבז את הכסף
.איזה כסף? הוא אמר
?הוא לא נותן לכם .לא-
?ראית איך המכונית שלו נראית
זה היה דומה מאוד לאופן שבו חבורות
של מתבגרים התנהלו זו עם זו
.באופן שגרתי
.זה מה שנערים עשו
.הם ניסו להתעלות זה על זה
.הם ניסו לגבור זה על זה
לביטלס הייתה פשוט החוצפה לקחת את הדבר הזה
.ולבצע אותו מול מיקרופונים ומצלמות
ג'ון, שמענו שהופיעה שמועה "בעיתון "חדשות הביטלס
.שאתה אולי עוזב את הלהקה
.שטויות, אני חתום על חוזה
.אני מנסה לצאת ממנו כבר שנים
...אתה כותב שירה ?איזה עיתון-
."עיתון שנקרא "חדשות הביטלס
.בחיים לא שמעתי עליו ?רוצה לראות-
.לא .בטח עיתון אמריקאי-
חלק מההצלחה שלהם נבע מכך .שהם לא היו מזויפים
.הם היו אותנטיים. הם הגיעו מעיר די קשה
.והם פשוט היו מי שהם וזה היה הדבר המדהים
.זה היה דבר חדש, להיות מי שאתה, זה היה חדש
,בכך שהם הציגו עצמם בצורה אמיתית
הצליחו הביטלס להדגיש את הטבע המנייריסטי
והמנופח של התרבות הבריטית
.בתקופה שבה היא כבר גילתה סימני חולשה
,גישתה של החברה המנומסת לכל אופני ההתנהגות
,ובעיקר לסקס
,הייתה חסודה וצרת-מוחין במשך מאות בשנים
.אך בתחילת שנות ה-60, המצב החל להשתנות
,בתחילת העשור "הרומן "מאהבה של ליידי צ'טרלי
.יצא לאור וזכה להצלחה רבה
,פרסומו נאסר מאז סוף שנות ה-20
אך סיפור ארוטי זה של אהבה חוצת מעמדות
,הפך לתופעה תרבותית עם צאתו
.ונמכר בלמעלה משלושה מיליון עותקים
באותו זמן פרצה שערורייה
,בלב לבו של הממסד הבריטי
עם חשיפתו של רומן אסור
בין הפוליטיקאי ג'ון פרופיומו .ובין דוגמנית בת 19
הגישה השמרנית של הבריטים כלפי סקס
.עמדה למבחן הציבור
.ואז החלה הביטלמניה
בקיץ 1963, השפעתה העצומה של הלהקה
.על בנות העשרה הפכה למגפה כלל-ארצית
מבקרי הלהקה הזהירו שהרביעייה מליברפול
.הציתה גל של טירוף מיני ששטף את מעריצותיהם
אך השחרור שהביטלס הציעו לבנות הללו
.היה מורכב מכפי שנראה בתחילה
,מה שכולם רצו לחשוב, ולא רצו לחשוב
,היה שמדובר כאן בעיקר בארוטיקה
שמדובר בסקס, ושמה שקרה כאן
היה שהנשים הצעירות הללו חוו משהו
שהיווה סימולציה לחוויה מינית
.בתגובה למראה ולצליל של הביטלס
ולכן דיברו על זה וכתבו על זה
,במונחים פרוידיאניים של היסטריה
.שהוא גם כמובן מונח טעון מינית
?האם הנערות הללו חוו סוג של אורגזמה ?האם זו הייתה אורגזמה
.אבל זה לא מה שקרה
,כשהרוקנרול החל בשנות ה-50
הוא שימש זרז עבור צעירים רבים
למצוא סיבה להיות משהו מלבד גרסה
.של אביהם עם הגיעם לגיל ההתבגרות
,זה לא היה בהכרח המעשה הכי רהוט
,להתלבש בצורה מגונדרת ולהשתובב קצת ברחוב
.אבל לפחות זה סייע להם למצוא זהות
.אני חושב שעבור הבנות זה לא היה פשוט כל כך
,משהו כמו הביטלמניה
,הצרחות שהקיפו את הביטלס
מפתה מאוד לפרש זאת כזעקה של תסכול
,בשעה שהן מנסות למצוא את זהותן שלהן ,וגם זה לא הכי רהוט
.ממש כמו הגנדרנים שמתפרעים בבתי הקולנוע
אתם מנסים ליצור במכוון ?את תופעת הצרחות הזו
.לא, אנחנו מגיעים לאולם, והן תמיד מחכות שם
,בכל פעם שאנחנו מופיעים ,המשטרה תמיד באה ואומרת
".אל תציצו מהחלון כי אתם תלהיבו אותן"
,הנערות הללו שלטו במרחב הציבורי
.ואיש לא יכול היה לעשות דבר בנדון
זו דוגמה מושלמת ."למה שניתן לכנות "התנהגות רעה
.צרחות, צעקות, בכי בפומבי
.זו התנהגות רעה, במידה כזו או אחרת
,ועדיין, היא הותרה, לא בידי הרשויות
.אלא בידי הביטלס עצמם
.תופעת הביטלס הייתה בלתי ניתנת לעצירה
"בסוף אוגוסט, הסינגל "היא אוהבת אותך
הפך לתקליט שנמכר .במהירות הרבה ביותר אי פעם בבריטניה
- הביטלס -
תוך פחות משנה, הצלחתה של הלהקה עלתה
.על כל אמן אחר שקדם לה
השלב האחרון בכיבושם את בריטניה
,התרחש בארבעה בנובמבר, 1963
...כשלראשונה, הביטלס מצאו עצמם מול
- הנסיך מוויילס -
,הדרג הגבוה ביותר בממסד
.משפחת המלוכה
האירוע הוציא מתוך ג'ון לנון את מורד הרוקנרול שבו
שזיהה את המופע כהזדמנות טובה .מכדי לפסוח עליה
,ג'ון, במופע הקרוב ,כשתופיע מול משפחת המלוכה
.השפה שלך צריכה להיות טיפ-טופ, כמובן
...טד הית' אמר שהוא לא מצליח להבין
.אני לא מבין את זה ...את האנגלית של המלכה-
.אני לא מבין למה טדי אמר את זה
.אני לא מתכוון להצביע עבורו
...אבל לא תשנו את המופע שלכם רק בשביל
?לא, נעשה את אותו הדבר, לא
.כן .כן, בדיוק-
ללנון תמיד הייתה מערכת יחסים אמביוולנטית עם האופן
.שבו הממסד הבידורי התחנף לביטלס
מצד אחד, המקצוען שבו אהב את העובדה
.שהם זכו להצלחה אדירה
.אבל המורד שבו התקשה להתמודד עם כל זה
ולכן, לפני המופע מול משפחת המלוכה
הוא התגרה בבריאן אפשטיין בכך שרמז
.שהוא יעלה לבמה ויקלל מול המלכה
.אבל בסוף, הצד המקצועני שלו ניצח
,הוא הצליח ליצור חתרנות מעטה
.אבל היא הייתה מחושבת היטב
.תודה
,לשיר האחרון שלנו .הייתי רוצה לבקש את עזרתכם
האם האנשים במושבים הזולים ?יכולים למחוא כפיים
.כל השאר, אתם יכולים לרשרש בתכשיטים
.זה היה רגע מרדני קטן, זו הייתה ההרגשה
אבל העניין הוא, הוא לא היה כזה רדיקלי
כי מסתכלים על פניו של לנון לאחר שהוא אמר זאת
והוא נראה כאילו הוא כרגע הודה בפני אימא שלו
.שהוא עשה במכנסיים, או משהו כזה
.זה נעשה כאילו מתוך התנצלות .הוא היה די נבוך
אבל אף אחד אחר מלבד ג'ון לנון לא ייצא
.ויהיה לו האומץ לומר את זה
,מה שנראה כמו רגע מהפכני
,"מרדני, בכך שהוא אמר "רשרשו בתכשיטים
,ברגע של ביקורת מעמדית
גם העניק את התחושה
.שהביטלס הם בחורים נחמדים ושמותר להם הכול
,לאחר שכבשו את הנוער של בריטניה ,פנו הביטלס לטריטוריות חדשות
ונסעו לסקנדינביה בסוף השנה
.ומשם המשיכו לצרפת
סצנת הפופ הביתית שהשאירו מאחוריהם
,השתנתה בעקבות הצלחתם
ומהרכבים ליברפוליים כגון ג'רי והפייסמייקרס
,ועד לרולינג סטונס מלונדון
להקות חדשות צצו כמעט מדי שבוע
.ונלחמו ביניהן במועדונים ובמצעדי הפזמונים
,אבל הביטלס המשיכו הלאה
והאמרגן בריאן אפשטיין שם את עינו
.על הטריטוריה הגדולה מכולן... אמריקה
,לקראת הנסיעה לאמריקה ?קיבלתם משם תגובות כלשהן
?יש מועדוני מעריצים
.הקימו מועדון אחד, נראה לי
,הם מקבלים תגובה די טובה .שניים עשר אלף מכתבים ביום
?תנועת הביטלס קיימת שם
.כן, וזה יכול לעורר אותה עוד יותר, חברים
אני חייב לומר לך, אגב, שבאוניברסיטת דטרויט
.הוקמה תנועה שקוראת למחוץ את הביטלס
?כן .לא-
.אנחנו נמחץ את דטרויט
הם חושבים שהתסרוקות שלכם .אינן הולמות את אמריקה
.יש להם אבחנה חדה, כי אנחנו לא אמריקאים
?תמיד היה הקטע של, מה יקרה עכשיו
?האם בועת הביט עומדת להתפוצץ
.אבל זה מעולם לא קרה .זה פשוט נמשך עוד ועוד
אם בריטניה סבלה מחורף קשה במיוחד כשהביטלס
הציתו לראשונה את מצעדי הפזמונים ,בתחילת 1963
"כשהסינגל שלהם "אני רוצה לאחוז בידך
,הגיע לאמריקה בשנה שלאחר מכן
הוא נכנס לאומה שהתמודדה .עם בעיות חמורות הרבה יותר
לאחר שיצאה ממלחמת העולם השנייה
,כאחת משתי מעצמות העל העולמיות
העשור שלאחר מכן נשלט בידי
מערכת היחסים העוינת של ארה"ב עם ברית המועצות
.והאיום במלחמה גרעינית כוללת
אך האמריקאים עצמם נהנו ,מפירות הכלכלה המשגשגת
תרבות צרכנית חזקה החלה להתפתח .והביטחון מבית הגיע לשיא
,ב-1960, הנשיא ג'ון פ. קנדי נכנס לבית הלבן
פוליטיקאי צעיר וכריזמטי שגילם את הביטחון החדש הזה
.ושהבטיח עתיד בהיר ואופטימי
,חבריי אזרחי העולם
,אל תשאלו מה אמריקה יכולה לעשות עבורכם
.שאלו מה נוכל יחד לעשות למען חירות האדם
,שלוש שנים לאחר מכן, בנובמבר 1963
.ההתנקשות בו זעזעה את האומה עד היסוד
.הוא ייצג זריקת מרץ לחיים האמריקאים
.הוא היה צעיר ויפה תואר
זה היה שינוי כה בולט .לעומת דווייט אייזנהאואר
- אנתוני דקרטיס - - מגזין רולינג סטון -
.אייזנהאואר היה שריד ממלחמת העולם השנייה
.הוא היה גיבור מלחמה, כמובן
הוא היה שלוחה של הדור הזה .אל תוך אמריקה המודרנית
אבל ג'ון קנדי היה .אמריקה המודרנית בהתגלמותה
.האופטימיות ורוח הנעורים .הבייבי בום שהתרחש
.ג'ון קנדי ייצג את כל זה
...ורצח קנדי פשוט
.פשוט שם לזה קץ
,גם הביטלס ייצגו את רוח הנעורים
,ממש כמו ג'ון קנדי .יחד עם שנינות ואינטליגנציה
,זה שינה את המצב מהקצה אל הקצה .בעיקר עבור הצעירים
.הביטלס הציתו את אמריקה
.אני בטוח שזה היה יכול להיות גם משהו אחר
אני בטוח שהתגלמות של משהו שמח אחר
.הייתה יכולה לקרות, אבל מה שקרה, היה שיר
וחשוב מאוד להבין
,שבבריטניה, האישיויות של הביטלס
,התשובות השנונות שלהם, הופעתם בציבור
היוו כולן חלק מכריע .מהאופן שבו הם הגיעו לתשומת לב הציבור
.באמריקה, היה מדובר בשיר
זה היה האמצעי המושלם
.להיכנס איתו לאווירה הלאומית הטראומטית הזו
- אני רוצה לאחוז בידך - - לנון-מקרטני) הביטלס) -
מהי האיכות הדומיננטית של הצליל
?של ג'ון לנון ופול מקרטני שרים יחד
,חדווה, הופעה שמביעה חדווה
,חדווה שבהאזנה האחד לקולו של השני
.חדווה בזכות כל חיזוק אחר שמתקיים כאן
.מדובר בציור במשיכות מכחול רחבות .אין כאן שום דבר מעודן
.אין ספק שהביטלס שינו הכול ומיד
.ל"אני רוצה לאחוז בידך" הייתה השפעה עצומה
,ואז כמובן הסכר נפרץ
לא רק עם שירים גדולים של הביטלס ,בזה אחר זה
."אלא גם "הפלישה הבריטית
.הביטלס פשוט פרצו את הדלת
הביטלס עשו כעת לאמריקה .מה שהם עשו לבריטניה
,אני רוצה לאחוז בידך" יצא בסוף 1963" ותוך חודשיים
מכר למעלה ממיליון עותקים
והפך לסינגל הראשון .שהגיע למקום הראשון בארה"ב
,שבוע לאחר שהגיעו לצמרת מצעדי הפזמונים
ג'ון, פול, ג'ורג' ורינגו חצו את האוקיינוס האטלנטי
והגיעו לניו יורק
.לקבל את פניהם של עוד בני נוער צורחים
הם גם נפגשו עם עיתונאים
,שרצו מאוד להבין את התופעה הזרה הזו
והלהקה חשפה בפניהם את חוש ההומור הייחודי ,והבלתי פורמלי שלה
.שהיה נדיר באמריקה כפי שהיה נדיר בבריטניה
.אין ספק שאופן טיפולם בתקשורת היה מקורי
.היה ברור שהם לא דמו לשום דבר אחר
.כמה חכמים הם היו, כמה מצחיקים
- רוברט כריסטגאו - - וילג' וויס -
ג'ון ופול בעיקר
.היו אנשים נבונים מאוד, רהוטים ומקוריים
.וג'ורג' היה גם בחור שנון מאוד
.ורינגו היה ליצן מטבעו
,מי עוד היה זריז מחשבה כל כך, חכם כל כך
?והיה גם כוכב פופ
,אני בטח שוכח מישהו
אבל אני לא מצליח לחשוב .מי זה היה יכול להיות
אתם חושבים על התקליטים שלכם ?כתקליטים מצחיקים או כמוזיקה
,לא, אנחנו חושבים שהם משונים .וככה צריך להיות
?אתם מרגישים שהם מוזיקליים
?כמובן שהם מוזיקליים, כי זו מוזיקה, לא
.כלי נגינה מפיקים מוזיקה
.זה תקליט .זה מוזיקלי-
?זאת מוזיקה, לא
.גם זו מוזיקה
.הוא טוב. הוא מבין במוזיקה
?טוב, אז איך אתם קוראים לזה? רוקנרול
.אנחנו מנסים לא להגדיר את זה
.כי טעינו כל כך הרבה פעמים
.אין טעם, אנחנו קוראים לזה מוזיקה
.אפילו אם אתה לא
?בסימן שאלה ?סליחה-
?בסימן שאלה .לא-
.בסימן קריאה
המסר החבוי בשנינות של הביטלס
,במהלך מסיבות העיתונאים עסק בתנועה של צעירים
שלא התכוונו לתת לאנשים מבוגרים .לקבל החלטות עבורם
,מרגע הגעתם של הביטלס
.הם המציאו מחדש את האופן שבו התרבות מתפקדת
,לפני כן, הכול, אופנה, סרטים, מוזיקה
.הכול היה מלמעלה למטה
,העיקר היה מה המבוגרים אהבו .ומשם זה חלחל למטה לצעירים
אחרי שנה או שנתיים, לפתע היו אלו הצעירים
.שקבעו לגבי הכול
.זה התחיל עם הביטלס
לאחר ששברו את כל שיאי המכירות בבריטניה ,בשנה שלפני כן
באפריל 1964, הופיעה הלהקה ברשימת "מאה הלוהטים בהיסטוריה" של בילבורד
בכך שהפכה ללהקה היחידה אי פעם
.שתפסה את חמשת המקומות הראשונים במצעד
"הרביעייה בעלת תסרוקות ה"מופ טופ ,חוללה כעת מהפכה מוזיקלית באמריקה
והביטלמניה התפשטה כאש בשדה קוצים .ברחבי המדינה
- מופע הביטלס - - ראשון, 30 באוג', 1964 -
,ואז, ביולי
בהתאם למסלול הקריירה הקלאסי
,של כל הבדרנים שלאחר המלחמה
.כיכבה הלהקה בסרטה הראשון באורך מלא
,אך "לילה של יום מפרך" היה, שלא במפתיע
.שונה מכל מה שקדם לו
- הביטלס -
- לילה של יום מפרך - - גם בכיכובו של וילפריד ברמבל -
"סרטי מוזיקה לפני "לילה של יום מפרך
...היו פרויקטים במטרה להרוויח
,לילה של יום מפרך (יונייטד ארטיסטס - - (במאי: ריצ'רד לסטר, 1964
שיועדו בלעדית לקהל בני הנוער
.של האמן שבמקרה היה פופולרי עכשיו
.לילה של יום מפרך" שינה את זה"
,הם לקחו צורה אמנותית חסרת חשיבות ,סרט הרוק
.והפכו אותה למשהו כביר
,הסרט, אותו ביים האמריקאי ריצ'רד לסטר
.יצר שפה חדשה לחלוטין עבור קולנוע הרוקנרול
...לפני כן, מוזיקאים עשו את המעבר
- "בכורה צפונית של "לילה של יום מפרך -
למסך הגדול בכך שגילמו דמויות בדיוניות
.שנוצרו בידי תסריטאים
,"אבל ב"לילה של יום מפרך
הביטלס גילמו את עצמם בקומדיה .שקיבלה השראה מחוויותיהם שלהם
.הסרט הפך להצלחה מסחרית וביקורתית
.הם מגלמים את עצמם בסרט בדיוני
.זה מעולם לא קרה
דברים רבים כל כך שקרו בתחילת הקריירה של הביטלס
.מעולם לא קרו לפני כן
.הם חוללו מהפכות ברמות רבות כל כך
?אמור לי, איך מצאת את אמריקה
.פניתי שמאלה בגרינלנד
?האם ההצלחה שינתה את חייך .כן-
.אני רוצה שבריטניה תישאר נקייה
?אתה מוד או רוקר
.לא, אני מוקר
?יש לך תחביבים
"כמו שאני רואה את זה, "לילה של יום מפרך
היה הדבר שביסס אותם כמשהו חדש לחלוטין
.וכמשהו מעניין מעבר לדמיונך הפרוע ביותר
.אני לא נוחר .אתה כן, כל הזמן-
?אני נוחר, ג'ון
.כן, אתה מרעיד את החלונות
?זו דעתך. אני נוחר, פול
עם אף טרומבון כמו שלך .זה היה נגד הטבע אילולא נחרת
.לא, פולי, אל תצחק על נכים
.בחייך, זאת רק בדיחה
.זאת אולי בדיחה, אבל זה האף שלו
זו לא אשמתו שיש לו חוטם בולבוסי עצום
.וראש קטן ואומלל שרועד ממשקלו הכבד
זה לא היה סרט הרוקנרול
.שציפית לראות, ממש לא
...והשנינות שלהם
תמיד היה ברור שהם מצחיקים ,מאחורי המיקרופון
,אבל חוסר הרצינות הזה ...חוסר הרצינות הזה כלפי עצמם
- הביטלס בסרטם הראשון המשעשע ומלא האקשן -
.היה דבר חסר תקדים לחלוטין
- לילה של יום מפרך - - !12 להיטים -
וכמובן, זה רק גרם להם להיראות .עוד יותר כאלילים
ובזמן שהביטלס יצאו למסע הופעות גדול בארה"ב
בקיץ 64', בחזרה בבריטניה, המדינה כולה
.התפתחה בעקבותיהם
...לאחר שערוריות המין של השנה הקודמת
...הצבעת השמרנים עדיין ממתינה - - וילסון על הסף
המדינה התמרדה בממסד
והצביעה בעד ממשלת הלייבור ,של ראש הממשלה החדש הרולד וילסון
אדם שנראה שייצג את קולה
.של בריטניה צעירה ומתקדמת יותר
הרולד וילסון הפך למנהיג מפלגת הלייבור
בערך באותו זמן שבו הביטלס חוו
.את תחילתה של הצלחת הענק שלהם
.הוא היה צפוני, בואו לא נשכח את זה
.אז שוב, זה היה חלק מהעוצמה הצפונית הזו
,הביטלס ייצגו אותה מכיוון תרבות הפופ
והרולד וילסון ייצג את המודרניזציה
.מהכיוון הפוליטי
.נכנסנו לעולם חדש
.פיגרנו אחרי אירופה בשנות ה-50 .השמרנים אכזבו אותנו
.בואו ניעשה מודרניים ,כמו האיטלקים, הצרפתים, הגרמנים
בואו נתחיל לעבוד .ונדאג שכולם ייהנו מפירות ההצלחה
וחלק מרכזי בבריטניה המתקדמת החדשה .היה הנוער
ההצלחה הבין-לאומית המדהימה של סצנת הפופ המקומית
,מילאה את הדור הצעיר בביטחון
,ובזכות השגשוג ההולך וגדל במדינה
.הופיעה תרבות צרכנית חדשה
בוגרים טריים מבתי הספר לאמנות
.הביאו את רעיונותיהם המודרניים לכדי מימוש
,זה היה בולט בעיקר בעולם האופנה
שמרכז העצבים שלו .היה ברחוב קרנבי התוסס בלונדון
זו הייתה הפעם הראשונה שלצעירים היה די כסף
.לקנות תקליטים, בגדים, להסתפר
.ומתוך זה נוצר כמעט מיד שוק נפרד לצעירים
.רחוב קרנבי שגשג
,עד אותו זמן, כשנערה סיימה את הלימודים
.היא מיד החלה להתלבש כמו אימא שלה
בעוד שמישהי כמו מרי קוואנט ,ייצרה שמלות שיכולת לרוץ בהן
,יכולת לרקוד בהן .ולעשות דברים שצעירים עושים
וכמובן, זה שינה את פני האופנה הבריטית .מהקצה לקצה
.הכול נראה מודרני, חדש, רענן
.בכל מקום שהבטת, העולם החל להיראות אחרת
השחור והלבן שהופיעו ,בתחילת הקריירה של הביטלס ולפניהם
,הביטלס עצמם הופיעו כל הזמן בשחור ולבן
.אפילו "לילה של יום מפרך" היה בשחור-לבן
,אבל תוך שנה, הצבעים החלו להופיע
.ניצנים ירוקים של תרבות חדשה
על אף שהם מילאו תפקיד מרכזי
,בטיפוח הנוף התרבותי החדש
בסוף 1964, הביטלס עצמם החלו להתעייף
.מתהילת ה"שמונה ימים בשבוע" שלהם
,בניסיון להימלט מהביטלמניה
ג'ון לנון וג'ורג' הריסון
,עברו לסארי הכפרית, 50 ק"מ ממרכז לונדון
.ורינגו סטאר הצטרף אליהם שם בשנה שלאחר מכן
,"בדצמבר, "ביטלס למכירה
,אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, יצא לאור
.והראה סימני עייפות ברורים
.צריך רק להביט על העטיפה
אלה בחורים צעירים .ששנות הביטלמניה התישו אותם
,היה ברור שהם החלו לחוש תשישות
,והמשיכה האדירה של התהילה המוקדמת
,שהם רכבו עליה כמו על גל נפלא
וניתן היה לראות כמה הם שמחים ,בתקליטים ובראיונות שלהם
"כשהגיע "ביטלס למכירה .כל זה החל להתעמעם ומהר
אך תנועת הצעירים שלא נפסקה .תעורר בקרוב מחדש את הלהקה
בזמן שהצבעים הקלידוסקופיים ,של רחוב קרנבי היו בשיאם
תת-תרבות ניסיונית יותר החלה להתפתח
.במערב לונדון, ומנהיגיה יפגשו בקרוב בביטלס
,לאחר שקיבלו השראה מספרות ,אמנות ומוזיקה אוונגרדיות
קבוצה זו של אמנים .הייתה חסרה תחושה של קהילה
אבל ביוני 1965, בארי מיילס, מנהל
,חנות הספרים העצמאית הנודעת ,"ספרים טובים יותר"
ארגן אירוע גדול להקראת שירה ,בלונדון אלברט הול
בהשתתפותם של אלן גינסברג .ומשוררי ביט אחרים מובילים
הייתה לאירוע חשיבות עצומה
בכך שהוא איחד תחת גג אחד .את הקבוצות היצירתיות השונות של תרבות הנגד
הקראת השירה הגדולה באלברט הול ב-65'
הייתה לדעתי הפעם הראשונה .שכולם נפגשו בלונדון
עד אותו רגע, השחקנים והמשוררים
,והקולנוענים ומנהלי הבוטיקים
.אף אחד מהם לא הכיר את השני
באירוע הזה, שהיה הקראת שירה של דור הביט
,שבה השתתפו אלן גינסברג ,לורנס פרלינגטי וגרגורי קורסו
,כל האנשים האלה התקבצו יחד באלברט הול .שבעת אלפים איש
,כל העסק היה מסיבה אחת גדולה
.אירוע הנטוורקינג הגדול הראשון, אני מניח
,באירוע המכריע הזה שהוא עזר לארגן
פגש מיילס בג'ון דנבאר, אמן שהכיר
את אלן גינסברג וגרגורי קורסו
.ונישא לאחרונה לזמרת הצעירה מריאן פיית'פול
,יחד, הם תכננו מרכז חדש לפעילויות מחתרתיות
,"חנות הספרים והגלריה "אינדיקה
.והיא תפגיש את מיילס ישירות עם עולם הביטלס
הלכנו לאלברט הול ,וחבר בשם פאולו ליאונה אמר
".אה, בואו תפגשו את הבחור הזה"
- ג'ון דנבאר - - דמות בתרבות הנגד הבריטית -
."מיילס עבד באותו זמן ב"ספרים טובים יותר
.אז התחלנו לדבר
,אני לא יודע כמה אנשים אלברט הול מכיל
.אלפיים, 5,000, אני לא יודע
,בכל מקרה, חשבנו ,כולם שילמו ליש"ט כדי להיכנס"
".אז אולי נוכל להקים חנות
החלטנו לשלב כוחות .ולפתוח חנות ספרים שהיא גם גלריה
חברו הטוב ביותר היה בחור בשם פיטר אשר
,"שבאותו זמן היה חלק מ"פיטר וגורדון צמד שניגן רוק ומוזיקת פולק
והיו להם להיטים במקומות ראשונים .בבריטניה ובאמריקה וביפן
אז לפיטר היה קצת כסף, אז סמכנו עליו
.שיממן את הפרויקט הזה
לאחר מכן הקמנו חברה .בשם "מיילס, אשר ודנבאר", מא"ד
.וככה גם הכרתי את פיטר
.הוא גר בבית עם הוריו
.ויחד איתו גרה גם אחותו, ג'יין אשר
,ג'יין הייתה מנחה בטלוויזיה .היא ראיינה אנשים
היא הייתה ילדה-כוכבת בסרטים .ועבדה הרבה ברדיו
,ויחד איתם גר החבר של ג'יין אשר
פול מקרטני, שגר בקומה העליונה
.בעליית גג קטנה ליד חדרו של פיטר
.אז למדתי להכיר את הבית יוצא הדופן הזה
,וכשעבדתי על הקמת חנות הספרים
כל הספרים נשלחו למרתף
.כי עוד לא מצאנו את המיקום לחנות
.וכמובן, ככה הכרתי גם את פול
,הוא הגיע מאוחר בלילה, הסתכל בספרים
.והשאיר לי פתק שאומר מה הוא לקח
.הוא היה הלקוח הראשון שלי, למעשה, בחנות
,וכשמצאנו מקום סוף סוף
,הוא עזר לבנות את המדפים ולצבוע את הקירות
,אז הוא היה מעורב מאוד בפרויקט כולו
.והיה נפלא להכיר אותו
בזמן שחבריו ללהקה ברחו מלונדון ,לטובת החיים השקטים בפרוורים
הפך פול באמצעות קשריו עם עולם האמנות הפרוגרסיבי
.לחבר המתורבת ביותר בביטלס
בשעה שג'ון לנון היה נשוי כבר שנים
,וגידל בן צעיר
ג'ורג' הריסון עבר לגור עם חברתו פטי בויד
,ורינגו סטאר היה נשוי טרי
מקרטני עסק בחיפוש אחר צלילים חדשים
,ורעיונות חדשים .ומיילס שימש כמדריך שלו לאוונגרד
,במילותיו שלו .הוא נהג להסתובב בלונדון באנטנה פתוחה
יום אחד הוא יצא לראות מופע של ג'ון קייג'
.או של לוצ'אנו בריו או של מוזיקה אלקטרונית
ולמחרת הוא הלך לראות את טסי אושיי
,"ב"שיחת העיר
."או איזה זמר דביק ב"המלאך הכחול
.הוא ספג את הכול
מקרטני היה חבר הלהקה ,הכי מודע תרבותית והכי מעודכן
בעוד שהאחרים החלו לחיות חיים נינוחים יותר
.בפרוורים סביב העיר
,הוא עדיין היה סקרן .הוא היה רעב לכל גירוי שהוא
,בערך בתקופה הזו, ב-1965, 1966
.מקרטני החל ממש להוביל את הביטלס
,הוא הסתובב בלונדון ונחשף לגירויים
...והביא את כל זה חזרה לביטלס
- כריס אינגהאם -
- "מוזיקאי וסופר, "המדריך לביטלס -
.וכל הזמן סיפק להם יתרון אמנותי
היתרון האמנותי הזה התגלה במלואו
כשהביטלס חזרו לאולפן באמצע 1965
."כדי להקליט את האלבום "ראבר סול
,במהלך השנה שלפני כן
להקות רבות שקיבלו השראה מהביטלס
,החלו לא רק להשיג את הליברפולים
.אלא במקרים מסוימים אפילו איימו לעקוף אותם
,בעקבות לנון ומקרטני
הרולינג סטונס הצליחו לפרוץ לאמריקה
.והחלו לכתוב להיטים משלהם
אייקון הפולק בוב דילן עבר לגיטרה חשמלית
,והפך למשורר הרוק הגדול מכולם
,ולהקות חדשות החלו לצוץ, מ-המי ועד הבירדס
.והציגו צלילים חדשים ונקודות מבט חדשות
.אך הביטלס היו מוכנים שוב לסלול את הדרך
,בחיפוש אחר שליטה אמנותית מוחלטת
,"באלבום "ראבר סול המפיק ג'ורג' מרטין הכניס את הלהקה
,לאולפני אבי רוד למשך חודש שלם
.ושינה לחלוטין את נהלי ההקלטות הרגילים
לפני "ראבר סול", יום הקלטות באולפן מקצועי
.נעשה בפיקוח טכנאים לבושים מעילים לבנים
,היו שלוש שעות בבוקר, הפסקה בצהריים
.ושלוש שעות אחר הצהריים
.וזהו זה. זה היה יום ההקלטה
,כש"ראבר סול" הגיע ,הם כבר צברו די השפעה כדי לומר
.אנחנו רוצים גמישות גדולה יותר
.אולי נרצה להישאר ולהקליט אל תוך הלילה
הם המציאו את הרעיון שיש להתייחס לאלבום
.כמו ליצירת אמנות
.נדרש זמן לעשות כל דבר בעל ערך
- דציבלים -
,אז היה הרעיון החדש הזה
הרעיון של אולפן הקלטות .בתור מעבדה ליצירת שירים
,זו הייתה מהפכה אמיתית ובלתי רגילה
,לא רק באופן יצירת תקליטים .אלא גם באופן יצירת מוזיקה
ראבר סול" נראה כמו הרגע שבו מוזיקת הפופ"
.יכלה להפוך לאמנות פופולרית
האלבום כולו העניק תחושה .שמדובר בהצהרה אמנותית
,בריאן וילסון עצמו מהביץ' בויז אמר
כששמעתי את 'ראבר סול'"
.ידעתי שתקליט פופ יכול להיות טוב עד כדי כך
".הוא יכול להיות עולם אמנותי שלם
.ראבר סול" היה טוב עד כדי כך"
,ג'ון לנון כותב פתאום מילים כגון
?האם אמרו לה בצעירותה שכאב מוביל לעונג"
האם היא הבינה כשהם אמרו
שאדם חייב לשבור את גבו ?כדי להרוויח את לחמו
"?האם היא עדיין תאמין בכך כשהוא ימות
."וזה בשיר שנקרא "נערה
.אלו לא מילים של שיר פופ
.זה העניק ל"ראבר סול" תחושה אחרת לחלוטין
יכולת לשמוע שהם כותבים שירים
.בתור אמנים, לא בתור זמרי פופ
,"אז היו שירים כמו "המילה
.שהוא שיר יוצא דופן יחסית ל-1965
".אמרו את המילה והמילה היא אהבה"
."זה שנתיים לפני "קיץ האהבה
,ביטלס למכירה" הציג ייאוש כלשהו"
ועכשיו הם מנסים להשיג
.משהו שאותו הם קלטו ממקום אחר
ובדיוק כש"ראבר סול" ביסס מחדש ,את עליונותה המוזיקלית של הלהקה
ארבעת הצפוניים הרדיקליים הצעירים הוכרו רשמית
.בידי הממסד הבריטי
לאחר שכבר זכו בפרסים הנחשבים ביותר
בעולם הבידור, באוקטובר 1965
הם הוזמנו לארמון בקינגהאם .כדי לפגוש את המלכה
כאן הם זכו בתואר חברים
."ב"המסדר המצוין ביותר של האימפריה הבריטית
.זה היה אחד מכישורי הממסד במשך זמן רב
זו הייתה המטרה בתארי החברות והאבירות
.וכל זה
,בשלב מסוים
.המורדים צריכים להתקבל לחיק הממסד
,אבל ברגע הזה בחייהם
,כי הם תמיד ייבאו השפעות מוזיקליות
הם הפכו גם לצינור שתיעל השפעות אמריקאיות
.בתחומים האחרים שבהם הם החלו להתעניין
.מיילס גורם להם להתעניין בשירה של גינסברג
רוברט פרייז'ר גורם להם להתעניין .באמני פופ אמריקאים, דברים כאלה
.הם הפכו להיות אזרחי העולם
אז הגיוני מאוד שברגע הזה
,הממסד הבריטי יאמר
הגיע הזמן שתבואו לארמון בקינגהאם"
".ונכיר בכם כחברי האימפריה הבריטית
?ג'ון, פגשת בעבר את המלכה
.לא, זו הפעם הראשונה
?מה היא חשבה עליך? היא סיפרה לך
.לא, היא לא תגיד לי כך או כך
.היא הייתה די נחמדה אלינו
.הרגיעה אותנו
,עכשיו כשקיבלתם את זה
,אתם מרגישים שהפכתם להיות חלק מהממסד ?כפי שהוא נקרא
.לא, אנחנו לא מרגישים אחרת
.אני עדיין מרגיש כמו קודם
.אני מרגיש בדיוק אותו דבר .אתה מרגיש בדיוק אותו דבר-
.זו הייתה הכרה בכך שעולם הפופ התבגר
,הם היו האריסטוקרטיה של עולם הפופ
.של תרבות הפופ, של תרבות מעמד הפועלים
אז היה כמעט בלתי נמנע שהם יתוגמלו
.ברוחה של הדמוקרטיה החדשה
,אבל זה גם היה סיומו של פרק כי מרגע זה והלאה
,הם הלכו ועשו זאת בדרכם שלהם .וזו לא הייתה דרכו של הממסד
למעשה, זו הייתה תחילתה של תקופה
,של אנטגוניזם רב מצד הממסד ותרבות הפופ
,והביטלס, כרגיל
.היו בלב לבו של העניין
מקומם של הביטלס במרכז ההתפתחויות החדשות הללו בתרבות הצעירים
.היה מכריע מבחינת התפתחותם בשנתיים הבאות
...כעת כשמקרטני היה מקושר היטב
- מריחואנה זה כיף -
,לשחקני מפתח בסצנת האמנות המחתרתית בלונדון
ועם תנועות דומות שצצו בניו יורק ולוס אנג'לס
,והשפיעו על מוזיקאים אמריקאים
הבמה הייתה מוכנה ...להכנסת רעיונות רדיקליים יותר
- הצטרפו לדור המחתרתי -
.אל תוך המיינסטרים
,ובשעה שאלו התפתחו
סם חדש ודמות חדשה הלכו וצברו השפעה
.משני צדי האוקיינוס
.המסר פשוט מאוד
.שלוש מילים
.הדלק, התעורר, נשור
הפסיכולוג טימותי לירי הופיע בארה"ב כדובר נלהב
.בזכות סם ההזיה אל-אס-די, או אסיד
לאחר שעמד בראש ניסויים פסיכדליים
,באוניברסיטת הרווארד מאז תחילת שנות ה-60
ולאחר שמשורר הביט אלן גינסברג ,הפך להיות תומך חשוב בשלב מוקדם
.לירי הפך עד 1965 לדמות חשובה בתרבות הנגד
,טים לירי היה פסיכיאטר .פסיכואנליסט, פסיכותרפיסט
.הוא טען שיש לו משהו כמו שבעה תארים
הוא היה פרופסור בהרווארד
שהחל לעבוד במקור עם פסילוסיבין לפני שעבר לאל-אס-די
.כדרך לטפל באסירים ובחולי נפש
.העניין הוא שלירי היה במידה רבה חלק מהממסד
הוא עבד בקווי המתחם הרגילים .של הפסיכיאטריה
אבל כשהוא התחיל ליטול ,את החומרים האלה, כמובן
הוא יצר קשר עם עצמו ברמה התאית
.והבין שחלק גדול מזה הוא משחקים ושטויות
אז הוא הרגיש שמדובר למעשה במפתח רוחני
שהגיע לידיו, ושהמסר שלו צריך להיות
לעודד אנשים לנטוש את הממסד
.ולמצוא את עצמם מבחינה יצירתית או רוחנית
,וחברי המסדר החדשים, הביטלס
כבר היו בדרכם מחוץ לממסד
.ובדרכם לגילוי עצמי באמצעות סמי הזיה
ג'ון לנון וג'ורג' הריסון ניסו לראשונה ,אל-אס-די בתחילת 1965
ורינגו סטאר הצטרף אליהם
.בחוויה השנייה שלהם עם הסם בהמשך אותה שנה
יחד עם העניין החדש שפול מקרטני גילה
באמנות ניסיונית ,דרך החוג החברתי שלו בלונדון
הלהקה המסחרית בעולם הייתה מוכנה .לבצע פנייה בלתי צפויה
.הם רצו לגלות מי הם
.אני חושב שכבר לא היה להם מושג מי הם
.הם אספו את החלקים והרכיבו אותם מחדש
אחרת איך הם ימצאו היגיון בחיי האקווריום
?שהם נקלעו אליהם
,מנגינה בקסבה בליברפול ובמועדון המערה
ועד ההילולה שנוצרה סביבם בכל רחבי העולם
,ולראות את עצמם משתקפים בחזרה
,ואנשים נוטלים מהם חתיכות
.הם לא ידעו מי הם
,ואני חושב שזה היה המפגש בין תרבות הפופ
,שאותה ייצגו הביטלס, ובין תרבות הנגד
.שהלכה וקיבלה ביטחון רב יותר
...והעובדה שהשניים החלו לשלב כוחות
- לגליזציה למריחואנה -
,בלונדון, בסן פרנסיסקו .הם הזינו אלה את אלה
ובסוף 1965
מקרטני גרר את לנון הספקן תמיד
מתוך המקלט שלו בסארי
וחשף אותו לעולם המחתרתי של מיילס
."ולחנות הספרים והגלריה "אינדיקה
,יום אחד, זמן קצר לאחר שפתחנו ,פול מקרטני הופיע עם ג'ון לנון
ואני חושב שזו הייתה הפעם הראשונה .שג'ון היה בחנות
."והוא חיפש ספר מאת "ניצקה
.לא ידעתי למי הוא מתכוון
לקח לי בערך חצי דקה .להבין שהוא התכוון לניטשה
וזה הספיק לו בשביל להתעצבן
ולחשוב אני טיפוס אקדמי .מהמעמד הבינוני שמנסה לזלזל בו
ואז פול היה צריך לבצע את התפקיד הרגיל שלו .שבו הוא מרגיע את כולם
.לא, הוא למד בבי"ס לאמנות ממש כמוך"
"!פשוט לא ידעת איך מבטאים את זה
אבל בינתיים, זכרתי שרק יום לפני כן
הגיע אלינו משלוח גדול .של "החוויה הפסיכדלית" של טים לירי
.ג'ון נשכב על הספה עם הספר
,וממש בהקדמה של הספר ,לפני שמגיעים לטקסט עצמו
,כתוב, "כבו את המוח, הירגעו
,היסחפו במורד הזרם", או איך שזה לא כתוב
וזה הופיע חודש בלבד לאחר מכן
."ב"המחר לעולם אינו יודע
השיר הזה היה השיר החדשני ביותר
.שהלהקה ביצעה עד היום
,בנוסף למילותיו של לנון שהושפעו מלירי
תרומתו של פול מקרטני לשיר .הייתה אף היא רדיקלית
לאחר שהצטרף למיילס ,במספר אירועי מוזיקת אוונגרד
החל חבר הביטלס לעבוד בהתלהבות
על לחנים ניסיוניים משלו .באמצעות סלילים של סרט הקלטה
כשהביטלס נכנסו לאולפן כדי להתחיל לעבוד ,"על "המחר לעולם אינו יודע
ג'ורג' מרטין הזמין את מקרטני .להביא אותם לסשנים
הוא יצר רבים כאלו
.והביא אותם לאולפן בשקית פלסטיק
הם סידרו את האולפן כך שהיו רשמי קול שונים
.בחלקים שונים בבניין של אולפני אבי רוד
והייתי בחדר עם פיטר אשר
.וניגנו סליל ארוך שדרש החזקה של צנצנת ריבה
,הסליל נע סביב הצנצנת
.עבר את ראש הניגון ואז חזר שוב
.היינו צריכים שהוא יישאר מתוח
אני חושב שהיינו שמונה או עשרה ברחבי הבניין
.וכולנו החזקנו עפרונות או צנצנות
.כל המידע הזה נכנס לרשמקול
.וג'ורג' מרטין ישב שם עם האוזניות שלו
.את מה שהוא עשה בלתי אפשרי כמובן לשחזר
זה היה זה. זה היה המאסטר ."ברגע שהוא לחץ "הקלט
.כששמעתי את הפלייבק, זה היה די מדהים
."חשבתי, "אלוהים אדירים, זה העתיד
.האולפן היה כלי נגינה
פעם, הייתה רק קונסולה כמעט בלתי נראית
.שנמצאה שם כדי לספוג את מה שניגנו ברחבה
.כעת השתמשו בה בתור כלי נגינה
והיא הייתה חשובה יותר .מכל כלי הנגינה הבודדים, במידה מסוימת
זה היה חסר תקדים, והדבר המעניין הנוסף
,"לגבי "המחר לעולם אינו יודע ."הוא שזה היה השיר הראשון שהוקלט ל"ריבולבר
.הוא הוקלט באפריל 66' .כלומר, זה פשוט בלתי רגיל
"המחר לעולם אינו יודע" הוא ללא ספק השיר הכי פסיכדלי שהוקלט
.באותה תקופה. אין שום דבר אחר שדומה לו
"המילה "פסיכדלי .עוד לא הייתה שייכת לשיח הציבורי
היא הופיעה בכותרת של ספר ."שג'ון קנה בגלריית "אינדיקה
המחר לעולם אינו יודע" הוא ללא ספק" .השיר הפסיכדלי הראשון בעולם
,הדבר המעניין הוא, כמובן
,שהביטלס היו לא רק הלהקה הכי מסחרית בעולם
אלא שבשלב הזה הם גם היו
.הלהקה הכי ניסיונית בעולם, וזה דבר די חריג
זה התברר כשהאלבום הבא של הביטלס
,"לאחר "ראבר סול", "ריבולבר .יצא באוגוסט 1966
,"לצד "המחר לעולם אינו יודע
.שירי האלבום שפעו המצאות ומקוריות
אם "ראבר סול" הציע ששירי פופ ,יכולים להיות אמנות
.ריבולבר" אישש זאת"
ריבולבר" היה האלבום שבו הביטלס" .עברו לממד החמישי
,היא אמרה, היא אמרה" ".אני יודעת איך זה למות
.הביטלס ולנון שרים על איך זה למות
?מה קורה כאן, לעזאזל
הם הסתובבו יחד עם הבירדס
.בחוף המערבי ולקחו אסיד באותה תקופה
סמים שכיום יש לנו השקפה מאוד שלילית עליהם
,והם יכולים להגביל אותך אבל באמצע שנות ה-60
.אנשים חשו שזה היה ההפך
הם שחררו את הכבלים
.ואפשרו לך לראות בבירור מי אתה
,לפתע זכית בנקודת מבט אחרת
,"וניתן לשמוע את זה ב"ריבולבר ...בצלילי ההפקה השונים
.הכול היה מצבים משתנים ונקודות מבט שונות
הרעיון היה בעצם להפוך את הרוקנרול .לצורת אמנות לגיטימית
.ואני חושב שהם הצליחו ,רבים מהדברים שהם ניסו
,פידבק, ניגון הפוך של סרטי הקלטה, סיטארים
,כל מה שהם עשו
.להקות אחרות בעולם מיד ניסו לחקות אותם
.הם היו מנהיגים משכמם ומעלה
בריאן אפשטיין חשש
.שהם משאירים את מעריציהם מאחור
,אבל הם נזהרו מאוד
.הם תמיד רצו שהמעריצים יצטרפו אליהם
הם לא רצו להפוך ללהקה מוזרה
.ואוונגרדית שרק 150 איש שמעו עליה
חששותיו של אפשטיין שהלהקה
תתחיל לאבד חלק מהקהל שלה היו בלתי מבוססים
,בכל הקשור לתוצרת המוזיקלית שלהם
אבל התגלו כנכונים .מבחינת הדעות הפוליטיות של הלהקה
כששיריהם של הביטלס ,החלו להביע תפיסת עולם מורכבת יותר
עיתונאים החלו לשאול אותם .שאלות משמעותיות יותר
בשורה של ראיונות מפורסמים ..."עבור העיתון הבריטי "איוונינג סטנדרד
- איך הביטלס חיים? ג'ון לנון חי כך -
חברי הלהקה נשאלו
.לגבי דעותיהם בנוגע לאירועים אקטואליים
דעותיו הכנות של לנון לגבי הנצרות
,לא עוררו מחלוקות רבות עם פרסומן בבריטניה
,אך כשהן הודפסו מחדש באמריקה
,פרצה השערורייה הראשונה בקריירה של הביטלס
,עם ציטוט אחד שנודע לשמצה מיד
".אנחנו פופולריים יותר מישו עכשיו"
- ישו מת בשבילך, ג'ון לנון -
זו הייתה הפעם הראשונה שמישהו שאל את ג'ון לנון
.שאלות לגבי חייו והפילוסופיה שלו
...וזה פשוט עבר... בלי
,אבל כמה חודשים לאחר מכן ...כל ירחוני הנוער הללו
."הדפיסו את זה, "אנחנו גדולים יותר מישו
.וזה גרם המון בעיות
.המון בעיות
,איומי רצח, שריפה ושבירה של תקליטים
.והקו-קלוקס-קלאן, וביטול של מופעים
.זה היה מאוד לא נעים עבור כולם
,במקור בסך הכול הצבעתי על העובדה
,בהתייחס לאנגליה
שאנחנו חשובים יותר לילדים ,מאשר ישו חשוב להם
.או ממה שהדת חשובה להם, באותו זמן
.לא זלזלתי בזה, בסך הכול אמרתי את זה .זאת עובדה
,המשפט של לנון ,"הביטלס פופולריים יותר מישו"
.אפילו בתור ילד הבנתי למה הוא מתכוון
...כלומר, הוא לא אמר
.זה מה שהוא אמר ב"התנצלות" שלו
.לא אמרתי שאנחנו טובים יותר מישו" .לא אמרתי שזה טוב או רע
".רק שזה נכון
.מבחינתי זה היה נכון במאה אחוז .בלי שום ספק
.אבל התגובה לכך הייתה כל כך חריפה
- ביטלס לכו הביתה -
- אל תכניסו קומוניסטים לארה"ב -
זה גרם לך להבין .חלק מקווי השבר בתרבות האמריקאית
או גרם לך להבין שוב שמה שנראה אולי
.כתרבות מאוחדת, בעצם לא היה כזה
.וזה היה קשה. זה היה מפחיד
קווי השבר האלה בחברה האמריקאית ,הלכו והתעצמו מאז תחילת שנות ה-60
ובעוד הקמפיינים של זכויות האזרח למען שוויון גזעי
,חשפו את רוב הפילוגים הללו בתחילת העשור
באמצע שנות ה-60 לא הייתה סוגיה לוהטת או מפלגת יותר
.מאשר מלחמת וייטנאם
,מאז שארה"ב נכנסה לעימות ב-1962
הדבר עורר התנגדות ציבורית נרחבת
.ומחאות מאורגנות בארה"ב ובאירופה
התנועה המחתרתית שמקרטני נעשה מעורב בה
נוצרה בעצמה מתוך התנועה הפציפיסטית ,בתחילת שנות ה-60 באנגליה
וכשהגיע הזמן לסיבוב ההופעות שלהם ,בארה"ב ב-1966
,הוא וחבריו ללהקה כבר התנגדו למלחמה .שלא באופן פומבי
,כשהם נסעו ברחבי אמריקה ,וכבר התמודדו עם מחלוקות
הליברפולים הכנים תמיד שוב ספגו אש
כשהם הביעו את עמדתם בצורה ברורה .בפני התקשורת
ב-1966, המלחמה ללא ספק
העסיקה יותר את אמריקה .מאשר הביטלס העסיקו אותה
.זו הייתה השנה שבה המלחמה פרצה באמת
ב-1966, מספר המגויסים
.כמעט והוכפל
זו גם הייתה השנה
.שבה המלחמה נעשתה ממש נוראה
.היא הפכה להיות סיפור יותר ויותר מסובך
.וההרס נמשך
,בשיא המעורבות האמריקאית בווייטנאם
.היו 550,000 חיילים אמריקאים במדינה ההיא
.זה הרבה בחורים צעירים
.היה גיוס חובה בארה"ב
.המלחמה הגיעה הביתה בצורה משמעותית
.לא היה מדובר בעניין מופשט
,ומייצגים של הצעירים, כגון הביטלס
,אנשים שהיו חלק מתרבות הצעירים
.הציפייה הייתה שהם ינקטו עמדה
נראה לי שתמיד זכיתם להצלחה
כי אמרתם את דעתכם בצורה ישירה
.וכל זה
מעט קשה לכם עם זה
?שאנשים מותחים עליכם ביקורת כעת בגלל זה
.כן, ריצ'רד
.זה קשה מאוד .זה קשה-
.אבל אתה יודע, חופש הדיבור
אבל האם זה אפשרי ?לומר כל הזמן מה אתם חושבים
מה לגבי נערות בנות 14 שחושבות שאתם פשוט מדהימים
?ולא רוצות להיפגע
,כשאנחנו אומרים משהו כזה אנחנו לא אומרים את זה
.כמו שאנשים מבוגרים חושבים, כדי לפגוע
.אנחנו מנסים לעזור
.אם זה לא נכון, אז טוב, זה לא נכון
.ואנשים יכולים לומר לנו שזה לא נכון
.אבל אנחנו סבורים שבמקרים רבים זה כן נכון
.אנחנו די רציניים לגבי זה
?אבל אכפת לכם ששואלים אתכם שאלות
למשל, באמריקה שואלים אתכם שאלות .לגבי וייטנאם
?זה נראה לכם מועיל .אני לא יודע-
אם אתה יכול לומר שמלחמה היא דבר לא טוב
.וכמה אנשים מאמינים לך, אז זה אולי טוב
.אבל אי אפשר לומר יותר מדי, זאת הבעיה
נראה די מטופש להיות באמריקה בלי שאף אחד לא יזכיר את וייטנאם
.כאילו שום דבר לא קורה
,הם היו הלהקה הראשונה שנשאלה לגבי פוליטיקה
.לגבי וייטנאם, לגבי כל מיני סוגיות חברתיות
,למעשה, אפילו שדילן קצת הקדים אותם
למיטב ידיעתי, הוא מעולם לא התבטא בפומבי
.נגד מלחמת וייטנאם
,אז אולי הביטלס היו הראשונים שעשו זאת .מבחינת היותם להקה ידועה
.הם שילמו על כך מחיר יקר
,היו נערות בדרום, במערב התיכון
.שכבר לא אהבו את הביטלס
אני חושבת שהביטלס הם להקה מוכשרת מאוד
,אבל הם צריכים להיזהר לגבי מה שהם אומרים
כי הם נמצאים בעמדה שבני נוער רבים חושבים עליהם
.בתור משהו ממש גדול
וכשהם אומרים דברים כאלה
.יש בני נוער שיאמינו לכל מה שהם אומרים
.ב-1965, הביטלס היו אהובים בכל העולם
.לא היה אף אחד שלא אהב אותם
הם היו נפלאים ומצחיקים
.ויצירתיים ובלתי מאיימים
ככל שהם נעשו מעורבים יותר בתרבות הנגד
,והפכו יותר למייצגים שלה
.הם איבדו חלק ניכר מהאהדה הזו
הם עזרו להניע אנשים רבים שאולי אחרת לא היו מצטרפים
.לכל מה שקרה ב-66' ו-67' ו-68'
בלי ספק, הם היו מעוררי השראה ומשפיעים .מהבחינה הזו
.אבל הם גם איבדו אנשים רבים
,הם הפכו להיות חלק ממה שרבים באמריקה
,כנראה הרוב באמריקה
...ראה בתור היחלשות
.מטרידה של ערכים ומוסר
.ובתור איום פוליטי
,בדיוק בנקודה הזו
.הביטלס חדלו לשמש בתור להקה מסורתית
,עם חזרתם מארה"ב
,הם הודיעו שיפסיקו לבצע הופעות חיות
והמופע האחרון בסיבוב האמריקאי .יהיה המופע האחרון שלהם בתשלום
ואז הידוענים המצולמים ביותר בעולם
.פשוט נעלמו לחלוטין מעין הציבור
?היי! אפשר לדבר איתך .כן-
?האם הביטלס עומדים להתפרק ב-1967
- אולפני הקלטות אמי -
.אנחנו יכולים להיות לבד או ביחד
,אנחנו תמיד מעורבים זה בחייו של זה .לא משנה מה נעשה
?אתה יכול לראות תקופה שבה לא תעבדו יחד
,אני יכול לראות שלא נעבוד יחד תקופה מסוימת
.אבל תמיד ניפגש מסיבה זו או אחרת
,כלומר, צריך אנשים אחרים גם בשביל רעיונות
.אתה יודע, וכולנו מסתדרים נהדר
.החלו לצוץ שמועות לגבי פירוק הלהקה
,אך הרחק מאור הזרקורים הרביעייה מליברפול עבדה קשה
.על ההפקה השאפתנית ביותר שלהם עד כה
הציבור יצטרך לחכות חודשים ,עד שהביטלס יצוצו שוב
,וכשזה אכן קרה בפברואר 1967
התדמית והצליל שלהם .עברו טרנספורמציה מפתיעה
סטרוברי פילדס" היה מיועד במקור"
."לסשנים של "סרג'נט פפר
,אבל בתקשורת אמרו כל הזמן ?האם זהו סופם של הביטלס"
".הם נעלמו, נגמרו להם הרעיונות
הם כמובן לא ידעו .שהביטלס עבדו על הישגם הגדול ביותר
,עבורי, כמובן, זה לא היה בלתי צפוי
.כי הייתי בחלק מהסשנים
אבל אני חושב שמבחינת הציבור .היה מדובר בהלם
.סטרוברי פילדס" שוב היה משהו אחר"
.הביטלס נעשו מוזרים
.זה מה שאנשים חשו, למעשה
...מה יש להם? זה
תני לי לקחת אותך" ".כי אני הולך לסטרוברי פילדס
.הקול לא נשמע כמו קולו של לנון
.כי הם האטו אותו
.שום דבר לא נשמע נורמלי בתקליט הזה .ההפקה כולה
.הכול תלוי באוויר, הכול עבר דרך אפקטים
,והיה גם סרטון וידאו שנעשה באותו זמן
,שצולם בסוונאוקס או איפשהו .והוא היה מוזר לחלוטין
.רינגו היה כאילו נטול גוף. הם נפלו מהעצים
.לא היה שום דבר דומה לזה
היה לזה יותר במשותף .עם סלבדור דאלי והסוריאליסטים ודאדא
,כל הרעיונות האמנותיים הגבוהים האלה
שהיו בעבר נחלתה הכמעט בלעדית .של האליטה המשכילה
.אבל כעת הביטלס הביאו אותם לכולם
"לסרט הקצר שלהם עבור "סטרוברי פילדס הייתה השפעה אדירה
,כי הוא הראה שהם עשו מרחק רב
והרגשתי שזו גם חובתי
,בתור בחור צעיר לעשות גם את הדרך הזאת .כי האמנתי בהם
,זה היה כאילו ."וואו, בסדר, זה מה שמבקשים ממני לעשות"
."זה לא היה סתם, "הם נראים מגניב
."זה היה, "בסדר, זו הדרך
.והדרך הזו נעשתה ברורה יותר בהמשך השנה
,בתחילת 1967 תרבות הנגד צברה תנופה
וצעירים רבים נהרו ,לעבר מקום העלייה לרגל שלה
.שכונת הייט-אשבורי בסן פרנסיסקו
כאן התפתחה סצנת מוזיקה חזקה
שבראשה עמדו להקות פסיכדליות כגון גרייטפול דד
,וג'פרסון איירפליין
.והתפשטה שמועה על תופעה חדשה... ההיפי
בבריטניה, ההשפעה המחתרתית התפשטה
,"באמצעות עיתון משלה, "אינטרנשונל טיימס
,"מועדון הופעות חיות בשם "יופו
וכוכבים חדשים כגון פינק פלויד
.וג'ימי הנדריקס האמריקאי
ולתוך הסצנה הפורחת הזו של שלום, אהבה וסמים מרחיבי תודעה
הגיעה עבודתם השאפתנית ביותר ,של הביטלס עד היום
,שלא רק שיקפה את תמצית הרגישות החדשה הזו
.אלא גם חוללה שוב שינוי בתעשיית התקליטים
תזמורת מועדון הלבבות הבודדים" ".של סרג'נט פפר
,האלבום הוצג כיצירת אמנות
,שרעיון אחד מאחד את כולו
והכריז שעידן סינגל הפופ
.ועידן להקת הפופ המסורתיים הגיעו לקצם
.סרג'נט פפר" חולל מהפכה בתעשיית התקליטים"
.לפתע, אלבומים נמכרו כמו סינגלים
.סרג'נט פפר" נמכר במיליונים"
.מבחינה עסקית טהורה, זה היה אלבום מהפכני
אבל הוא גם היה מהפכני מהבחינה שהוא אמר לתעשיית התקליטים
.בדיוק מה היא יכולה למכור
מה שיכולת לעשות זה להשקיע במוחות האמנותיים הטובים ביותר
,בדורם, ולתת להם את החופש ליצור את אמנותם
לארוז אותה בתור אלבום .ולמכור אותה במיליונים
לפול היה הרעיון של, "רצינו להתרחק
.מהבחורים עם המופ-טופ ומרביעיית המופלאים
.אז יצרנו עבורנו שם חדש. נהיה להקה שונה
".זה יעניק לנו את החופש לעשות מה שנרצה
...זה הרעיון הבסיסי. השירים
רבים מהשירים האלה יכלו להיות .בכל אחד מהאלבומים האחרים
.הם לא היו ספציפיים לאלבום הזה
.אבל ההשפעה שלו הייתה אדירה
.הביטלס היו כוח שלא ניתן להתעלם ממנו
.אפילו הסטונס הושפעו מהם מאוד בשלב הזה
.כולם היו צריכים להתמודד איתם .הם היו כמו מחסום דרכים
,אם היית בעסקי המוזיקה
היית צריך להתמודד עם הדבר הגדול הזה שמולך
.ולעקוף אותו כמיטב יכולתך
תזמורת מועדון הלבבות הבודדים" ,"של סרג'נט פפר
הכותרת עצמה הייתה יצירת אמנות
.ומשהו שהתמיה אנשים
,פיטר בלייק יצר את העטיפה
.ופיטר בלייק היה אבי הפופ ארט הבריטי
.סרג'נט פפר" היווה חידה בכל מרכיביו"
העובדה שהם העמידו פנים שהם לא הביטלס
.אלא להקה אחרת
.החריץ האחרון בסוף צד ב'
.לוסי בשמי יהלומים", אל-אס-די"
.מסרים סודיים לאורך כל האלבום
.הוא היה כמו יצירה ספרותית
,כמו "יוליסס" או משהו, ואנשים חשבו
.אני לא ממש מבין את זה, אבל משהו קורה כאן
- פרלופון - - סרג'נט פפר -
.שילוב זה בין דמיון ומסתורין התגלה ככובש
עם "סרג'נט פפר", הביטלס הפכו
מאייקונים של תרבות הפופ .למיסטיקנים של העידן המודרני
,כשהביטלס יצאו עם השיר החדש שלהם
אנשים החלו לחשוב שאלה האנשים
.שצריך לחפש אצלם משמעות
ב-67', אני חושב שיציאתו של "סרג'נט פפר" באמריקה
ביססה את מעמדם של הביטלס כמובילי תרבות הנגד
יחד עם מספר אנשים נוספים .כגון אלן גינסברג וטימותי לירי
.אבל הביטלס היו המובילים המוזיקליים
.זו הייתה הסכמה כללית. הם נחשבו לאלים
,לירי עצמו אמר עליהם הרבה דברים מטופשים
,שהם מעין גיבורי-על חדשים .מנהיגי בני האדם, דברים כאלה
אני לא משוכנע שתרבות הצעירים באמצע שנות ה-60
הייתה מודעת מאוד לאל-אס-די ולטימותי לירי
.ואפילו לדעות של תרבות הנגד
,לולא הצינור המוליך הזה אותו הביטלס ייצגו
הדברים האלה היו נשארים .בסן פרנסיסקו ובקליפורניה
.תרבות הנגד לא כונתה "המחתרת" סתם כך
.לא רבים ידעו עליה
אך הביטלס היו נחושים .להמשיך להפיץ את הבשורה
,בסוף יוני 1967
,"פחות מחודש לאחר יציאתו של "סרג'נט פפר
הלהקה הוזמנה לייצג את בריטניה בפעם הראשונה אי פעם
שבה בוצע שידור טלוויזיוני לווייני .בין-לאומי
,ברחבי ארה"ב, קנדה ואירופה
האופטימיות הנערית של תרבות הנגד
.הגיעה לשיאה בקיץ האהבה
.אלפים נהרו לאירועים פומביים גדולים
,"עם תרומתם ההיסטורית לשידור "עולם אחד
הביטלס ביצעו את ההמנון ,המזוהה ביותר עם הסצנה
בפני קהל של למעלה מ-500 מיליון צופים .ברחבי העולם
,הביטלס, כיאות
,בתור נציגים שמייצגים את ארצם
.פתחו בהמנון הלאומי
.הבעיה היחידה הייתה שזה היה ההמנון הצרפתי
.זה קלאסי. הומור טיפוסי של הביטלס
.זה היה כיף. הייתי שם. זה היה כמו מסיבה
,הם הזמינו המון חברים שלהם
,הסמול פייסס והרולינג סטונס
.וכולנו היינו שם בלבוש הפסיכדלי שלנו
,ישבנו שם על הרצפה
.ונראה היה שהכול יתפוצץ בשלב מסוים
והיו המון נפנופים עצבניים
,ואנשים שהתרוצצו
.החזיקו באוזניות שלהם ודיברו עם אנשים
זה היה קשור בעיקר ,לחיבור הלווייני הבין-לאומי
.כי אף אחד לא עשה זאת בעבר
.זה באמת שודר בשידור חי לכל העולם
.זה היה פנטסטי
וזה היה שבועות מעטים בלבד ."אחרי יציאתו של "סרג'נט פפר
כל להקה אחרת הייתה בוחרת ברגע הזה
"כדי לקדם את "סרג'נט פפר .בכך שיבצעו כמה שירים ממנו
.נכון? זה לגמרי הגיוני מבחינה עסקית
אבל הם ניצלו את ההזדמנות כדי לשלוח מסר לעולם
.שכל מה שאתה צריך הוא אהבה
,"הם כבר אמרו את זה ב"ראבר סול .שהמילה היא אהבה
אבל בפעם הזו הם יכלו לומר זאת .לכל העולם בו זמנית
.הביטלס בבירור הובילו את הדרך
אני חושב שיש חשיבות רבה מאוד
לכך שהם יושבים על הכיסאות הגבוהים הללו
,עם האנשים היפים של לונדון, כולל מיק ג'אגר
שיושבים לרגליהם, ומביטים מעלה אליהם
.ושרים יחד עם שיר שהם שמעו רק עכשיו
.יש לזה עוצמה
"כל מה שאתה צריך זה אהבה" היה המנון של תקווה
מתנועת צעירים שהייתה בטוחה .שהסדר הישן עומד להתפורר
הביטלס ניווטו דור שלם
,לתוך שטח בלתי מוכר
אך לממסד לא נדרש זמן רב
.כדי להגיב למהפכני השלום הללו
בבריטניה, המשטרה נשלחה לבצע ,מספר מעצרים בגין אחזקת סמים
,ועצרה לא רק דמויות מובילות בסצנה המחתרתית
אלא גם את מיק ג'אגר, קית' ריצ'רדס
.ומאוחר יותר את בריאן ג'ונס מהרולינג סטונס
.אבל המקרים הללו לא הרתיעו את פול מקרטני
,בעקבות המעצרים, הוא לא רק מימן
אלא גם שם את שמו על מודעה בעיתונות הארצית
.שקראה ללגליזציה של מריחואנה
החוק נגד מריחואנה - - הוא בלתי מוסרי ובלתי מעשי
,כמה שבועות לאחר מכן הוא הודה בפני עיתונאי בכך שנטל אל-אס-די
,וחזר על כך בריאיון טלוויזיוני
.לתדהמתו של בריאן אפשטיין
.בריאן לא אהב כשדברים יצאו החוצה
,הוא היה אדם פרטי מאוד, כמובן .בגלל האופן שבו הוא חי את חייו
והקטע עם הסמים היה שהוויכוח היה
,לא אם הם טובים או רעים .אלא רק סוגיית החוקיות שלהם
?פול, כמה פעמים נטלת אל-אס-די
.בערך ארבע פעמים
?מאיפה השגת אותו
.אם הייתי אומר לך, זה מנוגד לחוק
.אז טיפשי לומר את זה
אתה לא סבור שזה עניין ?שהיית צריך לשמור לעצמך
העניין הוא שעיתונאי שאל אותי שאלה
והייתי צריך להחליט אם לשקר
.או לומר את האמת
.החלטתי לומר לו את האמת
.אבל האמת היא שלא רציתי לומר כלום
,כי אם זו הייתה החלטה שלי ,אם הייתי עושה כרצוני
.לא הייתי מספר לאף אחד
.כי אני לא מנסה להפיץ את הבשורה לגבי זה
.אבל העיתונאי הוא נציג התקשורת ההמונית
.אני אשמור את זה לעצמי אם הוא לא יגלה
.אבל הוא רצה להפיץ את זה
.אז זו אחריותו להפיץ את זה, לא אחריותי
.העניין הוא שפול הוא תמיד ישר
,אם עיתונאי שואל אותו אם הוא נטל אל-אס-די
.הוא יגיד שכן. הוא לא ישקר
?למה לו לשקר
.אם הם ישאלו את השאלה, הם יקבלו תשובה כנה
.זה היה דבר מסוכן עבורו לומר
.וזה בטח עשה לבריאן אפשטיין התקף לב
,אבל בעצם, אפילו שהביטלס הרוויחו הרבה כסף
.הם אף פעם לא עשו את זה בשביל הכסף
,ברגע שהם הרוויחו מספיק כדי לחיות בנוחות .זהו זה
.אני חושב שזה היה סימן טוב מאוד מבחינתם
.הם שילמו את המיסים שלהם ואמרו מה שבא להם
אך תחושת הביטחון של הביטלס .עמדה לעמוד במבחן
בסוף אוגוסט נדהמו חברי הלהקה לשמוע
,שאמרגנם בריאן אפשטיין הלך לעולמו .שותפם הנאמן ביותר
.בהיעדרו הם נותרו לפתע ללא השפעתו המייצבת
באותו זמן, מסע חיפושיהם .אחר צמיחה אישית ורוחנית נמשך
ג'ורג' הריסון נעשה מרותק ,למוזיקה הודית ב-1965
,ובשעה שהוא ספג לתוכו את הטכניקות
.הוא נמשך יותר ויותר ליסודותיה הרוחניים
זה הוביל אותו לגלות את הגורו ההודי מהרישי מהש יוגי
.ואת טכניקת המדיטציה הטרנסנדנטלית שלו
באמצע 1967, הריסון הכיר לחבריו ללהקה ,את רעיונותיו של מהרישי
.ועד מהרה מצאו הביטלס יועץ רוחני חדש
,כשהם נעשו מעורבים איתו בתחילה
כתבתי לאלן גינסברג ושאלתי אותו ,מה הסיפור עם המהרישי בהודו
כי גינסברג חי בהודו מספר שנים
.והכיר רבים מהגורואים ומהמורים
הוא כתב לי וענה שהמהרישי הוא מסחרי מאוד
ושנמתחה עליו ביקורת רבה בהודו ,על כך שהוא גבה כספים מחניכיו
.כי הלימוד אמור להיות בחינם
,סיפרתי לג'ון לנון על כך ,והוא אמר לי משפט נפלא
".שום מנוול אתני לא יקבל ממני מצלצלים"
,למרות רתיעתו הראשונית
בפברואר 1968, לנון וחבריו ללהקה
.נסעו להודו לשהות ממושכת בחברת הגורו
,נשותיהם ובנות זוגם הצטרפו אליהם
ונסיעתם למזרח בחיפוש אחר הארה רוחנית
.עלתה לכותרות בכל העולם
התקשורת צבאה על המתחם ,בן 56 הדונם של המהרישי
והסתקרנה ותמהה בעקבות הפרק החדש הזה
.במסעם הבלתי צפוי של הביטלס
חשיפה זו הביאה את דת המזרח .לתשומת לבו של קהל עצום
,מתישהו בינואר, זה היה פתאומי
טוב, אנחנו נוסעים למהרישי"
".ונגור במחנה הנופש שלו בהודו
".בסדר, תעשו חיים"
אבל הם כן כתבו המון שירים
.בזמן שהם היו שם, ממש הפגיזו איתם
,הביטלס הכירו לעולם, בעיקר לצעירים
דברים שהם בחיים לא היו נתקלים בהם
.אם הביטלס לא היו שם
הפילוסופיה שמאחורי ,המדיטציה הטרנסנדנטלית, הבודהיזם
.הם הביטו החוצה
.המדיטציה הייתה לב העניין .זה כל מה שהיה חשוב
.זו הנשמה. המציאות נמצאת כאן
.לא היו רבים שחשבו על זה בעבר
,ואם הביטלס, הלהקה הכי פופולרית בעולם
,התופעה התרבותית הכי פופולרית בעולם
,דיברו על כך ברצינות
,אז ברור שעד כמה שהמבוגרים יצחקו על כך
.היו באותה מידה צעירים רבים שהקשיבו לכך
מכירות של טקסטים של חוכמת המזרח
.זינקו בצורה אדירה בסוף שנות ה-60
.אנשים נהרו לראות את המהרישי
.הביטלס היו השער לעולם אחר
על אף שהלהקה יצאה מהודו רעננה יותר ,מבחינה רוחנית ויצירתית
.תחושת הרוגע הזו לא ארכה זמן רב
בפברואר 1968 הם הקימו תאגיד ."משל עצמם בשם "אפל
,חברה זו, שלה היו פנים רבות נוצרה כדי להרחיב את פעילות הביטלס
.וכדי להשיג שליטה מלאה על תוצרם
,אך היא תתגלה כפרויקט שאפתני מדי .ראשון מבין רבים
כשהם נכנסו לאולפן בקיץ ,כדי לעבוד על האלבום הבא
בפעם הראשונה, מחלוקות יצירתיות ואישיות
.חלחלו לתוך הסשנים
גורם ספציפי אחד שהביא למתח היה נוכחותה היומיומית
של מישהי שלא הייתה שייכת .למעגל הפנימי של הביטלס
,האמנית הקונספטואלית יוקו אונו
.שבה ג'ון לנון התאהב עמוקות
זו הייתה מערכת יחסים שפרחה בהיחבא
.במשך למעלה משנה
בזמן שמקרטני הלך וצבר יותר ויותר ביטחון
,באמצעות פעילויותיו המחתרתיות
תחושת הבידוד של לנון בסארי הכפרית .הלכה והתעצמה
,בהתחלה הוא מצא מזור לכך באמצעות אל-אס-די
אך יוקו אונו הייתה זו .שהציעה לו אפשרות בריחה
היא הייתה אמנית אלמונית יחסית כשהגיעה ללונדון
,עם בעלה טוני קוקס ב-1966
."ופגשה בלנון דרך גלריית "אינדיקה
בעלי הגלריה, ג'ון דנבאר, סיפק את החלל ,לתערוכה הראשונה של אונו בבריטניה
והוא הזמין את חברו מהביטלס .לבקר בתצוגה יוצאת הדופן
.היה ברור שהיא אישה מעניינת וחזקה
.לא הצגתי תמונות רגילות על הקיר
אתה יודע, היו לה רעיונות טובים .ואהבתי אותם
.היא רצתה לעשות תצוגה
.הצלחנו למצוא כמה שבועות פנויים
יוקו לא רצתה שמישהו יסתכל בזה
.עד שהיא סיימה לחלוטין ותייגה הכול
.אז עשינו את זה
,אבל אני וטוני היינו צריכים לומר לה
".יכול להיות שהוא יקנה משהו, אי אפשר לדעת"
הוא הגיע והוא כן אהב
את הסולם ואת הזכוכית המגדלת שמביטים דרכה
.וכתוב שם, "כן", אז הוא אהב את זה
מערכת היחסים שהתפתחה בשנתיים שלאחר מכן
,הסתיימה בזוגיות במאי 1968
ממש לפני שהביטלס החלו לעבוד ."על "האלבום הלבן
,לנון הפך בעקבות כך לאדם אחר
.משוחרר מנישואין אומללים ומשוחרר כאמן
הגעתה של יוקו אונו לחייו של ג'ון
.שינתה את לנון לחלוטין
.היא הייתה האם, המאהבת, המורה
.היא הייתה הכול בשביל ג'ון .הוא היה זקוק לזה
.כשהוא פגש ביוקו היא הייתה למעשה דמות אם
."הוא נהג לקרוא לה "אימא
,היא, מסיבותיה שלה, אימצה אותו
.והצילה אותו, למעשה
בשעה שנוכחותה של אונו השפיעה על לנון
,ועל הקשר בין חברי הביטלס
.העולם שמחוץ ללהקה החל להתקדר
המלחמה בווייטנאם המשיכה לצאת משליטה
,ללא סוף שנראה באופק
וברחבי המערב, התנועה התרבותית שקיבלה את השראתה מהביטלס
.כבר לא האמינה שאהבה היא כל מה שצריך
הלבה הפרוגרסיבית והליברלית של תרבות הנגד
ספגה אש עם הירצחם
,של מנהיג התנועה לזכויות האזרח ,מרטין לותר קינג
,ושל המועמד לנשיאות, רוברט קנדי .מה שהגביר את המתיחות
,בארה"ב ובבריטניה כאחד
.הפגנות נגד המלחמה הידרדרו כעת לאלימות
,מהומות הסטודנטים שמו את פריז במצור
ותמונות של קרבות רחוב ואלימות משטרתית .הפכו להיות שכיחות
בשעה שהרשויות ניהלו מתקפה אכזרית ,נגד תרבות הנגד
.המהפכה החליפה את האהבה בתור היעד החדש
.ב-68' הכול התפוצץ
,בארה"ב היו התנקשויות ,איום של מלחמת אזרחים
,מהומות בוועידה הדמוקרטית
.מהומות בפריז, בלונדון, אלימות ברחובות
...למעשה, זה היה מעין קרב. כוח
.לא תוכל לקבל כוח, הוא לא יחלחל למטה
...צריך
.לאלץ אותו
,אם מביטים על ההיסטוריה .רואים שכך נוטה לקרות
,המהפכה של הביטלס הייתה מהפכה חיובית .של אמנות ואהבה
.אבל ב-68' הלבנים התעופפו בכל מקום
,זו לא הייתה ההשקפה האוטופית של קיץ האהבה
.אלה היו ימי זעם
,ההפגנות בוועידה הדמוקרטית בשיקגו ב-1968
.זה היה הקו המפלג
,ראית את המשטרה מכה ילדים באלות
."והייתה תחושה של, "אנחנו במלחמה עכשיו
בדיוק בזמן שהאלימות המשטרתית חסרת הרסן ,השתוללה בשיקגו באוגוסט 1968
..."הביטלס הוציאו את הסינגל "מהפכה
והתייחסו למאבקה של תרבות הצעירים .הנמצאת תחת איום
"אך בניגוד ל"כל מה שאתה צריך זה אהבה ,מהשנה שלפני כן
שירו של ג'ון לנון סירב לבטא את קולה
,של התנועה הזו שהתפכחה כעת
.או להיענות לקריאה לנשק של השמאל הקיצוני
.לראשונה, בני תקופתם של הביטלס פנו כנגדם
אך רתיעתו של לנון משימוש באלימות
לא רק הובילה לשתי גרסאות שונות של השיר
אלא גם שיקפה את המאבק הפנימי .איתו התמודדו צעירים רבים
."יש שתי גרסאות לשיר "מהפכה
לנון חוזר שוב ושוב על השורה "אינכם יודעים שאני לא בעניין"
."בכל הנוגע ל"מהפכה
.היה קשה לדעת איזה צעד בדיוק עליך לנקוט
.כל הצעירים חשו בכך
.ללכת להפגנת מחאה? בטח
.ללכת למחאה שאולי תשתלט על בניין? אולי
?לשרוף את הבניין
?האם שם שמים את הגבול
,"אם אתם מדברים על הרס"
."לנון אומר "אני לא בעניין ."ואז הוא אומר "אני בעניין
.הוא לא יודע. הוא יושב על הגדר בשלב הזה
,לנון, עד כמה שהוא אדם מעשי
.פותה בידי הרעיון של שלום ואהבה
.הוא כתב את ההמנון לכך בשנה שלפני כן
תמיד הייתה אופטימיות מובנית
,בביטלס, איכשהו
,מה שלא היה נכון לגבי דילן
.או לגבי הסטונס
.הם היו כמעט כמו מרטין לותר קינג
אנשים לא אומרים זאת כיום
אבל הייתה תחושה שרבים מהרדיקלים השחורים
.שהופיעו נראו שייכים יותר לרגע הזה
.ד"ר קינג נראה כאילו הוא חלק מתנועת המחאה
.גם הביטלס נראו כך קצת
אם הלהקה איבדה חלק מהרלוונטיות שלה
,בתור כוח תרבותי, בשל השפעתה של יוקו אונו
ג'ון לנון הבטיח .שהם ימשיכו להישאר חלוצים מוזיקליים
,בעוד "מהפכה" לא נשא מסר פוליטי חריף מדי
קולאז' ניסיוני שהוא יצר עם בת זוגו החדשה
.תיעד את הכאוס של 1968 באמצעות צליל בלבד
כשהוא יצא באריך הנגן של הלהקה
"בסוף השנה, השיר "מהפכה מספר 9
הפך לשיר האוונגרדי המואזן ביותר .שיצא אי פעם
- הביטלס -
זו הייתה הצהרה מפתיעה מאדם שהכריז
.על קיץ האהבה רק שנה לפני כן
.הוא עבר מקיצוניות אחת לשנייה
.לנון ראה לפתע איך הכול משתבש
,הוא עבר לצד השני
,"הצד השני היה "מהפכה מספר 9
,"מהפכה מספר 9" .שהיה מבט שונה מאוד על העתיד
מהפכה מספר 9" היה למעשה הצליל"
לא רק של המהומות בפריז .או של הרחובות בשיקגו
.הוא היה הצליל של האפוקליפסה
זה תיאור כנה להדהים שלו
של הפחד הגדול מכולם
.שהוא החברה והעולם במהומה גלובלית
,זהו קטע בלתי רגיל
ואחד מקטעי המוזיקה המפחידים ביותר .שתוכלו לשמוע
,במאה ה-21
מהפכה מספר 9" הוא רלוונטי הרבה יותר" .מאשר ב-68'
לאחר שיצר את הקטע המוזיקלי הקיצוני ביותר
,בקטלוג של הביטלס
פעילויותיו הניסיוניות הנוספות של לנון .נמשכו מחוץ ללהקה
,בסוף 1968
יצא לאור הראשון משלושה אלבומים .יחד עם יוקו אונו
,"שני בתולים" .עם עטיפה שהציגה את בני הזוג בעירום
לנון שהיה עדיין חבר בלהקה
,הכי פופולרית והכי מצליחה בעולם
.הפר כעת את כל הכללים שניתן לתאר
- בטלו את האיסור -
אך הכעס בחלקים מסוימים בתרבות הנגד
,"כלפי השיר "מהפכה .הוביל אותו גם למלא תפקיד פוליטי גדול יותר
ב-1969, כשריצ'רד ניקסון הושבע ,כנשיא החדש של ארה"ב
ג'ון לנון ויוקו אונו התגלו
.כאקטיביסטים הבולטים ביותר בעולם
,כשלנון יצא ואמר
,"אם אתם מדברים על הרס, אני לא בעניין"
.השמאל הקיצוני מתח עליו ביקורת קשה
ונראה לי שהתגובה שלו לכל זה
,הייתה לא לשנות את דעתו לגבי הרס
,אלא בעצם לומר
.לא, אני באמת לא חושב שהתשובה היא הרס"
".אני חושב שהתשובה היא שלום
.במארס 1969, ג'ון לנון ויוקו אונו נישאו
בירח הדבש שלהם יצאו בני הזוג ,לקמפיין בולט למען השלום
.שהוצג כסדרה של אירועי אמנות קונספטואליים
,ברוח ההתייחסות הראשונית של הביטלס לתקשורת
האירוע הראשון התקיים ,בסוויטת הכלולות של הזוג
אליה הם הזמינו עיתונאים .כדי לדון בפתיחות בנושאי פוליטיקה
.זה למען השלום העולמי
,אנחנו חושבים שבמקום לצאת ולהילחם
,וליצור מלחמות, אנחנו צריכים להישאר במיטה
.כולם צריכים להישאר במיטה וליהנות מהאביב
.הוא סיכן את הקריירה שלו למען אמונותיו
- שלום במיטה -
.ויש לזקוף זאת לזכותו, כמובן
.זה גרם לו הרבה הטרדות וצרות
בזמן שאתם במיטה
,ומעניקים מסיבת עיתונאים בציפיות של כריות
?אתם צוחקים עלינו .לא-
.לא יותר משאתם צוחקים עלינו
,אנחנו צוחקים, אנחנו חושבים שזה מצחיק
העובדה שבכותרות הראשיות של העיתון יכתבו
.ששני אנשים הלכו למיטה בירח הדבש שלהם
.אנחנו רואים את הצד המצחיק בכך
,ובווינה, שהיא מקום די מרובע
יש תמונות יפהפיות של מיקרופונים שמכוונים לשקית
.ומחכים שהשקית תדבר
.זה די נחמד
.אבל אנחנו רציניים לגבי נושא השלום
.אמיצים, נמהרים, הם היו כל זה
?אבל מי עוד היה עושה זאת אז
זה יופיע בכותרת הראשית של העיתון .אם הם ישכבו במיטה וידברו על שלום
ג'ון לא ידע בהכרח את כל הפרטים
.לגבי העסק בווייטנאם
הוא ויוקו ידעו שזה לא בסדר להפציץ כפרים בנפאלם
.ולתלוש את עורם של ילדים
.כלומר, מהבחינה הזו הוא לא טעה .הוא ממש לא טעה
,כשירח הדבש של בני הזוג עבר מאירופה לקנדה
,הצטרפו אליהם במלון טימותי לירי
אלן גינסברג ומספר דמויות נוספות מתרבות הנגד
.כדי להקליט המנון לקמפיין
ובשעה שתקליטיהם הניסיוניים
,והופעותיהם בציבור הותירו רבים מבולבלים
השיר הזה הצליח להביא .את המסר שלהם לקהל עולמי
תנו צ'אנס לשלום" היה הניסיון שלו"
לעשות משהו בתנאיו שלו שיביא תועלת
.ואני חושב שזה אכן קרה
,הוא כתב המנון. זה המנון פשטני
אבל זה המנון בעל לב טוב ומסר טוב
.ואנשים שרים אותו מאז
הוא התרחק יותר ויותר
מהשילוב האלגנטי
של בחירות מוזיקליות אמנותיות וטקסט בעל רבדים
.ועבר לתקליטים שבהם המסר היה העיקר
הייתה לו יכולת לזקק משהו
,עד לתמציתו ,להפוך אותו למשהו שניתן להתחבר אליו
,למשהו בלתי נשכח .והשיר עדיין משפיע עד היום
,בזמן שלנון המשיך בקמפיין למען השלום
סוף העשור ראה את הקורבנות הראשונים
,של תנועת הצעירים
עם מותו של בריאן ג'ונס מהרולינג סטונס
ונזק תמידי כתוצאה מסמים
שנגרם לבריאן וילסון מהביץ' בויז .ולסיד בארט מפינק פלויד
החזון האוטופי ,של עולם חדש ואמיץ הלך והתפורר
.וזה השתקף בקרב הביטלס עצמם
המתחים שעלו לפני כן באולפן
,התפשטו כעת למערכות היחסים בין חברי הלהקה
וכשמקרטני נישא ,לחברתו החדשה לינדה איסטמן ב-1969
.איש מחבריו ללהקה לא השתתף בטקס
,כשהעולם נכנס לשנות ה-70
פול הוציא את תקליט הסולו הראשון שלו
יחד עם הודעה לעיתונות
.שהכריזה שהוא פורש מהלהקה
.זה היה רשמי. הביטלס התפרקו
סופה של הלהקה ,הדהים את מעריציה ברחבי העולם
אך אלו שהיו מקורבים לחברי הלהקה
צפו בהם מתרחקים זה מזה בהדרגה .במהלך תקופה של שנתיים
.לא הייתה יותר אחידות
הבועה הליברפולית שהם כולם היו רגילים לחיות בה
ושבה הם נפגשו כל הזמן ואהבו זה את זה
,וגילו סובלנות לחולשות ולשוני זה אצל זה .כל זה נעלם
אז כעת הם פנו לכיוונים שונים
,עם רעיונות חדשים, משפחות חדשות .חברות חדשות, ילדים חדשים
זה פשוט לא עבד יותר. היה ברור
.שהביטלס כלהקה הגיעו לסוף הדרך
האם הרכב בידורי בשווי מיליוני דולרים
...התפרק אי פעם כי
?זה כבר לא היה כיף
,אנחנו יודעים, למעשה כי להקות רבות מאותה תקופה
המשיכו והמשיכו והמשיכו
.אפילו כשזה כבר בהחלט לא היה כיף
הביטלס שמו לזה קץ כי הסיבות שבגללן הם התחילו בזה
.כבר לא היו בעלות ערך עבורם
.אז הם אמרו, בואו נפסיק לעשות את זה
זו הצהרה חזקה מאוד לגבי היושרה שלהם
,והכוונות שלהם והערכים שלהם .יותר מכל מה שאני יכול לחשוב עליו
,בעקבות הביטלס ,תרבות הצעירים נעשתה מפולגת יותר
מוזיקת הרוק נעשתה כבדה יותר ומצועצעת יותר
.והפופ הפנה את תשומת לבו לעולם הזוהר
,באשר לחברי הלהקה עצמם
למרות האקטיביזם המתמשך של לנון ,ושורה של סינגלים שהפכו ללהיטים
,הצלחתו של מקרטני באמצעות הלהקה שלו כנפיים
,והצלחתו של הריסון כאמן בזכות עצמו
השפעתם כיחידים מעולם לא השתוותה
.לימי התהילה שלהם כחברי הביטלס
,אך על אף שהחזון האוטופי שלהם לא התממש
העולם עדיין השתנה לתמיד ...בזכות חדשנותם של הביטלס
- אהבה -
.ובזכות הערכים שהם ייצגו
אפילו אם אף אחד לא הצליח ,להתחרות בהשפעה הזו
,בכל דור חדש של מוזיקאים
הביטלס נותרים הסמן שמראה
.כיצד אמני פופ יכולים להתחבר לעולם הרחב
,האם לשינויים התרבותיים והמוזיקליים שאין כל ספק
,שתרמו להם במידה הגדולה ביותר יש השפעה תמידית
?על האופן שבו הרוקנרול רואה את עצמו
כן, השפעה תמידית על האופן .שבו הרוקנרול רואה את עצמו
,כך שאפילו כיום, בעידן הפופ הנוצץ הזה
,כוכבי פופ רואים זאת כאפשרות
,שעליהם לקבל או לדחות
,להיות בעלי מודעות, מעוררי מחלוקת
,וחלק בוחרים בכך, ואחרים דוחים זאת
,וחלקם רדודים להחריד
.אבל זה נמצא על השולחן
.זה תמיד נמצא על השולחן, זמין לכולם
- שמונה ימים בשבוע אני אוהב אותך -
ובשעה שהישגיה המדהימים של הלהקה
,ממשיכים להשפיע חצי מאה לאחר מכן
מורשת הביטלס ושל העשור הבלתי רגיל
.שבו הם שגשגו, נותרו ללא תחרות
סיפורם יוצא הדופן של ארבעה ליברפולים ממעמד הפועלים
.ששינו את העולם
,לנון אמר משהו בסגנון .לא היינו מנהיגים בעולם הזה"
היינו רק החבר'ה על התורן .שאומרים שיש יבשה באופק
".הודענו לכם מה אנחנו יכולים לראות
ובלי הביטלס, ההבנה של שנות ה-60
.הייתה חוויה אחרת לחלוטין
.הם נגעו בכול. הביטלס כיסו הכול
,אם אתם רוצים להבין מה היו שנות ה-60
.תקשיבו לתקליטים של הביטלס .הם יגידו לכם... הסיפור נמצא שם
זה נשמע כמו קלישאה, אבל זה באמת בלתי אפשרי
.להפריז בהשפעתם של הביטלס
לצעירים שלא היו שם ,זה נשמע כאילו אתה מגזים
.אתם יודעים, זה פשוט נשמע מגוחך
.אבל זה היה נכון. הם שינו הכול