תורגם ע"י שניר כוחיי
."היא "בבית Heima המשמעות של
.קיץ 2006 ,אחרי שובם מסיבוב הופעות עולמי
חוזרים הביתה לאיסלנד לנגן סדרה Sigur ros .של הופעות בלתי מתוכננות, בחינם
,זה קצת כמו להיות במבחן .לנגן באיסלנד
,זה כמו, אתה יודע "?מה הם חושבים"
קצת לחוץ, כי זה חברים .ומשפחה, אתה יודע, בקהל
אני חושב שזה קשה יותר לנגן .לאנשים שמכירים אותך
גיליתי שזה די מעניין ,לנגן לאנשים באיסלנד
.כי הם כל כך ביקורתיים
טיילנו כ"כ הרבה מסביב לעולם
ורצינו לחזור חזרה לאיסלנד
ולבצע את הקונצרטים האחרונים .פה באיסלנד
פעם היו להקות פופ שהופיעו באיסלנד
...ועשו כמה... אתה יודע אנשים התאספו
,ורקדו לצלילי המוזיקה .אבל זה קורה פחות ופחות
זה נראה היה כמו משהו ,שהיינו חייבים לעשות
להסתובב ולבצע את ההופעות האלה
,ביישובים קטנים .אך ורק לתושבי המקום
אלה האנשים שבסופו של דבר ,מהווים את הקהל שלנו
.אז זה היה מאד נחמד
אני מניח שזו בעצם הדרך שלנו
.לתת חזרה, בעצם
,מרחב זה מה שיש לנו פה
בחיינו האישיים .ובארצנו, גם כן
,בגלל שזו קהילה קטנה
,אני חושב שאנשים, באופן בלתי מודע יודעים שצריך
.לתת אחד לשני מרחב
,אז אני מניח שאנחנו חייבים לעשות את זה
.ואני מניח שזה די בנשמותנו
ועכשיו להקה מאיסלנד שיש לה מעריצים ומבקרים רבים
,בשל הסגנון האלגנטי .והמסתורי שלה
"Njosnavelin" ,לביצוע השיר ,"Vanilla Sky" מהסרט
!Sigur Ros קבלו בבקשה את
.הייתי מאד צעיר. כן, הייתי בן 21
ואז, פתאום משום מקום, יש לך חברות תקליטים והפצה
...וכסף ו
.אתה יודע, כל זה
...זה היה דיי זה היה קצת מפחיד
.ודי הטריף אותי
,אתה בלהקה .אבל אתה רק עושה עסקים
אתה בפגישות עם עורכי-דין .ודברים כאלה
.בצורה מסויימת, זה קצת, כמו שאמרתי, מרגש
,אתה חושב על העתיד .על הרבה דברים
באותו זמן, זה כמעט כמו .עבודה במשרד במקום לעשות מוזיקה
ענייני המוסיקה נשארו .מעבר לים במובן מסויים
היינו מאד סקפטיים ,לגבי כל הדברים
,כמו לערוך המון ראיונות
המון סשנים של צילום ,כשאתה עומד בתנוחות
.כל הדברים האלה, כל הדברים הסטנדרטיים האלה
,ואם אתה מתכחש לזה ,לא רוצה להיות חלק מזה
,אז אנשים אומרים "?היי! למה אתם מתנהגים ככה"
.זה מבלבל
אז הם מתחילים לבנות לך .סוג של תדמית של מוזר
.אני סתם בנאדם נורמלי .אני אוהב להשתטות
.אבל אנחנו לוקחים את המוזיקה שלנו ברצינות
.אנחנו עובדים המון על המוזיקה
.אולי אנחנו עובדים לפעמים יותר מדי
,צריך המון בשביל לספק אותנו ,אתה יודע
.עם מה שאנחנו עושים
,במקום מסוייםכשאנחנו נפגשים, ארבעתנו ,במקום מסוים
עם כמה כלי נגינה ,ומנגנים ביחד כלהקה
אנחנו לא מדברים הרבה, אנחנו רק מנגנים
,עד שמשהו מרגיש נכון ,איזה סוג של אטמוספירה שורה עלינו
ואנחנו פשוט מעצבים ומלטשים את זה ,עד שזה מרגיש כמו משהו שלם
.כאילו דברים פשוט באים מעצמם
כשאנחנו בסיבוב הופעות, אתה מנגן בערים האלה, הגדולות והצפופות
אז זה ממש נחמד לחזור חזרה לפה לכל המרחב באיסלנד
.ופשוט להירגע קצת
בהתחלה, לא היה לנו מושג ,אם אנשים יבואו להופעות
אז דמיינו חלק מהמקומות ,כאילו הם ריקים לגמרי
דיברתי עם המקומיים ,במקומות האלה
והם היו מאד שמחים שמשהו .קורה בכפר שלהם
,אני חושבת שקיבלנו המון תשומת לב .האמת. אני הייתי די מופתעת
אבל מצד שני, זה כן אמור .לקבל תשומת לב, אני חושבת
אני מתכוונת, לא הרבה אנשים ,עשו זאת
הפכו הופעות לכל-כך נגישות
.לכל האנשים
באמצע הסיבוב, ראינו בעיתון מאמר שדיבר
על האופן בו הלהקה נותנת חזרה
וכמה שזה היה אצילי ,כי הכל ניתן בחינם
וזה שכל המאמץ שכרוך בקיום ההופעות האלו
קרב את הלבבות ,של הציבור באיסלנד
והאנשים היו מאד ממוקדים .במשהו כ"כ חיובי
וכולם נראו כ"כ מאושרים
ושמחים להיות יכולים .לבוא ולראות
,ואנשים מביאים את כל המשפחה
,סבים, סבתות ונכדים, כל מי שבאמצע
.זה היה מאד, מאד אינטימי
הרבה אנשים באו פשוט ,בשביל האירוע מסביב, אני חושב
זה היה נחמד ורצו .לקחת חלק בזה
אני חושב שזה נחמד כמו .לבוא בשביל המוזיקה עצמה
אף פעם לא היה יותר מדי תכנון מראש .בעבודה שהיינו עושים ביחד
,באופן כללי ,Sigur Ros ב .אין יותר מדי תכנון מראש
אז הם לימדו אותנו המון על איך לעשות דברים
,בלי לדבר או לתכנן .פשוט לעשות
זה פשוט שמונה אנשים .שעובדים ממש טוב ביחד
,זה כמו משפחה גדולה ,כמו אחים ואחיות
כי יש את הקירבה
אבל זה לא יותר מדי קרוב, כמו לשפוך .את הלב מול החבר הכי טוב שלך
.זה קורה רק אחרי כמה משקאות
.פאבל, הוא אמן
.יש מפולות של אבנים חלולות
,הוא עולה לשם ונוקש על האבנים
.והן מפיקות צליל
ואז הוא בונה מעין מרימבה כרומטית .מהאבנים האלו
.כלי מדהים, וזה בסה"כ אבנים
.בחור טבעי לגמרי ...הוא פשוט
,הוא פשוט חי עם אמא שלו בכפר
,ויוצר את הדברים האלה כל היום ,מגלף באבן
,או סוג של מרימבת ריבס .עשויה מעץ ריבס ישן
.כן, זה עץ ריבס מאד ישן
.בן יותר ממאה שנים
.סבא שלי שתל אותו
.ואני מכין כלי נגינה ממנו
זה הכל טבעי ועם המקלות האלו
,אני מחבר אותם ביחד לפי הצליל .כך שאפשר לנגן בהם
Djupavik, אתה רואה ספינה גדולה וחלודה
שוכבת לצד מפעל ישן שעבד אולי שנתיים
לפני שנגמרו כל הדגים .וסגרו אותם
,רק שני אנשים חיים שם .לאורך השנה כולה
.בידוד מוחלט .פשוט אין שם כלום
ולפני כן, היה שם כפר
עם המון פעילות .במפעל הדגים
.הדגים עזבו
זה היה נחמד להיות יכולים להחזיר שוב את החיים למקום הזה
,אפילו לזמן קצר .לילה אחד
איסלנד היא מקום ייחודי בצורה מסוימת
.על הכוכב הזה
זה כל-כך משונה
שאנשים יכולים להסתכל עליה .כאמצעי לעשיית כסף
,אנחנו לא מגינים עליה מספיק
.כל הדברים הנחמדים האלה שיש לנו
כמו להרוס בתים ישנים ...כדי לבנות בתים
.מכוערים- .לדעתנו, מכוערים-
.גדולים- .בתים גדולים-
ולהעמיד פנים שאנחנו .משהו שאנחנו לא באמת
:רוב האנשים מתחלקים לשתי קבוצות
אנשים שרוצים לעשות הרבה כסף בזמן קצר
ואנשים שחושבים על ההשפעה .לטווח ארוך על איסלנד
כשמדברים על זה, אני בעיקר מתכוון לתעשייה הכבדה באיסלנד
עם כל מפעלי האלומיניום .שנבנים באיסלנד
Snifellt הלכנו למחנה המחאה ב
היכן שמוחים נגד בניית הסכר .Karahnjukar ב
המקום בו נמצא הסכר
.הוא הרמה השמורה הגדולה האחרונה באירופה
,רצינו להראות את תמיכתנו בזה שנעלה לשם
כי הם חפרו בכל האדמה שם
.רק כדי לדחוף לשם מחפר אלומיניום
כשהגענו לשם וראינו את הסכר ...זה היה
אני חושב שכולם היו פשוט ,בלי מילים
כי זו הייתה פשוט !מפלצת ענקית
הם הביאו מגבר קטן
והתכוונו להפיק חשמל .מכמה גנרטורים
ואז קלטנו שאנחנו שם כדי למחות
,נגד בניית סכר שנועד להפקת חשמל
.אז חשבנו שזה יהיה רעיון טוב לנגן אקוסטית לגמרי
,בדיוק כשהתחלנו לנגן .הרוח נרגעה
,זה היה ממש קסום
,כי זה היה אמור לקרות ככה
.ואחרי ההופעה, הרוח חזרה לנשוב
.אי אפשר להחזיר את הגלגל .אני מתכוון, הכל מוצף שם עכשיו
.וזה ממש עצוב
.בכל כפר קטן באיסלנד יש מקהלה
.יש שיאמרו שזה בגלל מחסור בכלי נגינה
.אבל אני לא ממש קונה את זה
.אני חושב שבוודאי היו כלים בעבר
אבל זה מאד מעניין עבורנו
כי אנחנו לומדים דברים ,בין היתר
,"מגלים אותם, כמו ה"רימור
,סגנון השירה הישן
,Steindor Andersen פגשנו את ,הבחור שעבדנו איתו קצת
.שהוא ראש עמותת השירה באיסלנד
.בחדר קטן
יש לו קול מאד עמוק והוא התחיל ,לשיר מזמורים עבורי
,ומשהו נדלק בתוכי "!משהו כמו, "וואו
,זה היה חמים ונכון ,או משהו כזה
,אז התחלתי להתעניין במסורת .החרא הישן הזה
.זה פשוט כ"כ יפה, אני חושב
Seydisfjureur אני מאד אוהבת את .עם הערפל
.זו היתה הרגשה מאד נחמדה ומוזרה
.הערפל היה יפיפה .מזג אויר ממש נחמד
.Seydisfjureur ישנו באוהל מונגולי ב
,זה היה ממש מוזר .אבל זה היה כיף
,ככל שאנחנו מטיילים
ככה אנחנו יותר מעריכים את .העולם ואת איסלנד גם כן
לטייל בכל העולם ואז !לחזור לפה. וואו
זה כמו מקום מפלט .בשבילנו, איסלנד
.עוזבים אותנו לנפשינו כאן
Asbyrgi אני חושב שההופעה ב ...הייתה בלי ספק
!הופעה מוזרה לכולנו...
וזה היה כ"כ מיוחד עבורנו ...בגלל שאנחנו
אני מתכוונת, לא ביצענו הופעה ,מאז Sigur Ros/Amiina משותפת של
,ומי יודע מתי נעשה זאת
.אז זה היה מאד רגשי
.מאד דרמטי
,זה היה תוך כדי יום חג לאומי
שבדרך-כלל במהלך סוף השבוע הזה
,אנשים נוסעים לטבע כדי לעשות קמפינג
,אבל כולם פתאום התחילו לחשוב
"?כן, אתם הולכים להגיע להופעה"
!לבסוף המקום פשוט היה עמוס
,אז פתאום קלטתי שזו היתה ההופעה האחרונה .לפחות כרגע
,אנחנו לא יודעים מה יקרה .אבל זה היה סוג של הלם
אני לא שקלטנו באותו זמן ,מה עשינו
שזה בעצם הפך ,למשהו גדול פה
.אז זה היה מאד נחמד
,Reykjavik ב ,Klambratan וההופעה ב ,הייתה קרוב לוודאי השיא
...כי היא הייתה
,כולם היו שם .אז זה היה נהדר
.ההופעה היתה טובה
אני מתחיל לנגן וזוכר את השניים .או שלושת השירים הראשונים
ואז אני פחות או יותר מתעורר ,תוך כדי בשיר האחרון
.ממש לפני שהכל משתגע
,אני מתעורר וחושב "!וואו, ההופעה נגמרת"
...יש סוג של ,מעין הלך רוח שאתה נכנס אליו
,אתה יודע, כולם ביחד .עושים את אותו הדבר
.הרגשה ממש נחמדה
אני חושב שעל הבמה, כשהכל ,כמו שצריך להיות
יש סאונד טוב ,והכל מרגיש כמו שצריך
.אתה סוג של מרחף
,וזו ההרגשה הכי טובה שיש .לשיר מול אנשים
,אתה לא יודע שאתה שר
,אתה לא חושב על כלום .אתה פשוט מרחף שם
,אני חושב שזו היתה סבתא של יארי
היא הלכה להופעה
,וחשבה שזה היה ממש רועש
.ואז שמעה שזה גם משודר בטלויזיה
!כאילו, "זה בטלויזיה !בואו נלך הביתה
אם זה בטלויזיה, בואו נלך הביתה" ".ונראה את זה בטלויזיה
ואז היה סוף השיר
,והתפאורות האלה וכל הקטע
.משהו מטורף
אז היא חשבה שמשהו לא בסדר .עם הטלוויזיה שלה וכיבתה אותה
.אני חושב שזה נחמד