Me & the Ants :נקרע ע"י SiZ :סונכרן לגירסה זו ע"י
מל גיבסון
גלן קלוז
אלן בייטס
פאול סקופילד
איאן הולם
הלנה בונהם קרטר
סרטו של פרנקו זפירלי
"המלט"
מוזיקה: אניו מוריקונה
מבוסס על מחזהו של ויליאם שייקספיר
בימוי: פרנקו זפירלי
,המבצר המלכותי באלסינור" "דנמרק
,המלט
.חשוב עלינו כחשוב על אב
,ונודיע כאן קבל עם ועדה .כי לך משפט המלוכה אחרינו
בלא פחות אהבה אמיתית ונדיבה ,הרוחש אב נאמן לבנו
.כך אשא אני פניי אליך
אף כי טרי עדיין זכר מותו ,של אחינו היקר, המלט
וראוי הוא שנתעטף בצער ,ולבנו ידווה
וכל הממלכה .תלבש אבלות ויגון
הנה כך נלחם וגבר שיקול הדעת ,על טבע הדברים
,ואנו נהגה בו ברוב היגיון וצער
.ולא נקפח עצמנו באותה עת
על כן, את אחותנו לשעבר ,שהיא מלכתנו כעת
ושלה דין הירושה בממלכתנו ,הערוכה לקרב
,בשמחה מהולה בעצב
,בלב צוהל ועין דומעת
בלב עולז בהלוויה ,ועין בוכייה בכלולות
.לקחנוה לאישה
?ובכן, לארטס, מה החדשות עמך .דיברת אתנו על משאלת לב
?מהו אשר תבקש, לארטס
!אדוני רב החסד ,כמה ומשתוק ק אני לשוב לצרפת
אני מפקיר עצמי לחסדך .כי תתיר לכתי
?מה עם אביך? מה אומר פולוניוס .הסכמתי, מילורד-
סחוט סחט ממני את הסכמתי ,בעתירה בלתי נלאית
,ולאחר שהפציר בי בעיקשות .בלב כבד נאלצתי להסכים
,בקשתי שטוחה לפניך .התר לו לנסוע
.הישמע להגיגי לבך, לארטס .זה זמנך, בחור
,נצל אותו .נצל אותו איך שלבך חפץ
.סע לשלום
?המלט
,אמור לי .דודני המלט, ובני
,יותר מקרוב משפחה .ופחות מטוב
למה זה עב קודר ?יכסה את פניך
.לא כך, מילורד .אין שום עב
נאה ויאה שתתאבל .ותכבד את זכר האב
הרי ברור לך ,שגם לאביך מת אב
.כפי שגם על האב מת אביו
אך להתעטף בצער וביגון ,ללא קץ
.זו דרך נלוזה ובלתי נסלחת
.אין זו לתפארת הגבר .זה מעיד על חילול שם שמים
על שאיפתך לשוב ,לספסל הלמודים בוויטנברג
.הדבר מנוגד לרצוננו .חלוק עמנו במלכות
,היה נגיד ושר בממלכתנו .אחייננו, ובננו
,המלט יקירי
.הסר את בגדי אבלותך
.ראה במלך דנמרק ידיד ורע
לא לעד תשפיל עיניך .לחטט בעפר, אחר אביך הנעלה
,כי לכל ידוע ,שדרך כל בשר היא למות
.לעבור ממעגלות החיים אל הנצח
.אכן, גברתי, זה גורלנו
אם כך גורלנו, מדוע זה נראה ?כי רק בך הוא פוגע
?נראה", גברתי" .לא, זה מוחשי
."זה לא רק "נראה
,לא רק בגדי האבלות ,אמי היקרה
ואותות הצער .הם שיעידו על כאבי
,"רק הם בגדר "נראים .כי אלה נוהגים לפיהם ינהג האדם
מה שבי מקנן .אין הוא נראה
כל השאר הם מלבושי .וקישוטי אבלות בלבד
לא יישארו תפילותיה של אמך .ללא מענה, המלט
אני תפילה שתישאר עמנו .ולא תיסע לוויטנברג
.אמלא אחר דברייך, גברתי
,דבריך הנעימים שנאמרו מרצון .ממלאים באושר את חדרי לבבי
הו, לו היה ,גוף קשוח זה מתרכך
.מתמוסס והופך לטל השדה
לו אדון-עולם היה מתיר לי .לנתק את פתיל חיי מבלי לחטוא
,הו, אלי, אלי
,כמה לאים, תפלים ,משעממים ונפסדים
.נראים לי כל מנעמי העולם הזה
!בושה וחרפה
חרפה! על גן איש ,המצמיח דרדרים ועשבים שוטים
.רק הזוהמה והטומאה יפרו בו
?עד אנה... הגענו
.רק חודשיים שהוא מת .לא, לא. עדיין לא חודשיים
.מלך כה נעלה ואביר נפש .זה לעומתו עלוב נפש
,כה אוהב היה לאמי ,שגם מרוחות השמים
.מנע מלהכות בפניה הרכים
,הו, שמים וארץ ,החייב אני לזכור
איך מתרפקת היא עליו ,בגבור תיאבונה
.ויתלהט כל שתזין אותו
.וחודש לא חלף עדיין .הבה ואסיט מזה מחשבתי
.קלת-דעת, זה שמך, אישה
!אופליה היקרה .חפציי כבר הוטענו
.היי שלום
,ואחותי היקרה
באשר להמלט ,והתנהגותו הנלוזה
ראי בזה שגרת עלומים .ותענוגות לשעה. לא יותר
?לא יותר מזה .בהחלט לא יותר מזה-
,אולי יש בו אהבה אלייך .אולם הישמרי ממנו
,רום מעלתו מבטל את רצונו
.האיש משועבד למעמדו
אין הוא כאחד העם ,חופשי לרצונו
כי חירותו היא אשר תקבע .את טובתה וחוזקה של הממלכה
על כן שיקלי ,עד כמה כבודך ייגרע
.אם שבי תלכי אחר זמרתו !לארטס-
?עוד לא נסעת, לארטס !לדרך! לדרך! בוש לך
,הרוח נופחת במפרשיך .ואתה מתמהמה
.שא ברכה מאביך
ואת המצוות האלה .חרוט היטב על לוח לבך
,אל תבטא את אשר עם לבבך .ומחשבה קלה לא תמהר לבטאה
,היה איש רעים .אך הימנע מלשון הרע
...את ידידיך הנאמנים .הדק אותם אליך בחישוקי ברזל
,היזהר מרי ומדון ,אך באין כל דרך
.שירי בך ייזהר ממך
,הטה אוזן לכולם .אך למעטים השמע קולך
היה הדור לבוש ,ככל שממונך יתיר זאת
.אך לא נלעג מראה ,יקר, אך לא רועש
.כי הלבוש מעיד על הלובש
,אל תהיה מלווה ולא לווה ,כי המלווה, גם כסף גם ידיד יאבד
.והלווה גם את חייו ישעבד
:וזה מעל לכול ,היה נאמן לעצמך
,כפי שהלילה את היום עוקב
בכחש לא תסובב .ידיד וגם אוי
,הזמן אוזל. לך .משרתיך ממתינים לך
היי שלום, זיכרי היטב .את כל אשר שיננתי לך
,הכול נעול בזיכרוני .ולך אתן את המפתח למשמרת
?מה זה, אופליה, שהוא אמר לך
.אשא חן מלפניך .הזהירני בנוגע לנסיך המלט
.תבורך הבתולה, טוב עשה
סופר לי שלאחרונה חלק אתך .את זמנו לעתים קרובות מאוד
הוא הרעיף עליי לאחרונה ?אותות חי בה רבים. -חי בה
,האם תתני את אמונך באותותיו ?כפי שתקראי להם
.איני יודעת במה לתת את אמוני .אני אלמדך-
.העלי את ערכך בעיניו
מילורד, הוא הציע לי .את אהבתו כיאות
?"זה נקרא "כיאות .די לי, די לי
הוא נתן תוקף לדבריו .ברוב שבועות ונדרים קדושים
.אכן, פח טמן לצפור פתיה
ידוע לי שכשהדם רותח .מתיר הלב החם את חרצובות הלשון
מעתה ואילך אוסר אני עלייך .כל שיח ושיג עם הנסיך המלט
.הישמרי לך, אני דורש זאת .בואי אתי
.אציית לך, מילורד
!שלום להוד מעלתו
?הורציו. או שאני טועה
?מה שלומכם, רבותיי
,אני שמח מאוד לראותך. אך מה ?למען השם, הביאך מוויטנברג
.בטלה לשמה, מילורד
גם אם משונאיך אשמע כך, לא .אאמינה. -יודע אני שאינך הולך בטל
?אך מה מעשיך באלסינור
.באתי לקחת חלק בהלוויית אביך
.אל נא תלעג לי, ידידי ורעי
חושב אני שאת חתונת אמי .באת לראות
.אכן, מילורד, זה בא בצמוד .חסכנות, חסכנות, הורציו-
שירי סעודת האבל הוגשו .כמט עמים בחגיגת הכלולות
הלוואי שאת אוי ביי ראיתי שוכנים .בגן-עדן, ולא מחזה מביש זה
.אבי. נדמה לי כי את אבי אראה
.ראיתיו פעם. מלך בעל צורה
.הוא היה גבר, בעל בעמיו
לא אראה שוב כדוגמתו .עלי אדמות
,מילורד
.נדמה לי כי אותו ראיתי אמש
?ראית את מי
.מילורד, את אביך המלך
?את המלך אבי
,רסן את תמיהתך ,עד אשר אביא בפניך
את עדותם של האדונים האלה .שחזו בפלא
!בשם אלוהים, ספר לי
,שני לילות רצופים צפו האדונים ,בעת משמרתם בחשכת הלילה
.במחזה הזה
דמות בדמותו של אביך .הופיעה בפניהם
,שלוש פעמים צעד לעיניהם
אחוזי בעתה .במטחווי שרביט המלוכה שבידו
,והם אשר לבם נמס מאימה ופחד
,נאלמו דום .והדבר לא יצא מפיהם
.אותי הם שיתפו בסודם הנורא
בחרדה גדולה נלוויתי .למשמרתם בלילה השלישי
,והיכן, כפי שהם מסרו לי ,באותו זמן ואותה דמות
,בדיוק נמרץ ,בלי להחסיר דבר
.התרחש חזיון הבלהות
.הכרתי את אביך
,ידיי לא דומות זו לזו .כפי שהרוח דמתה לו
?היכן זה התרחש .על הרציף, היכן ששמרנו-
?ולא דירתם כלל .מילורד, אני כן-
.אך תשובה לא קילתי
,אולם פעם, כך נדמה לי ,הרימה את ראשה
והניעה אותו כאילו היה בפיה .לומר משהו
אך בו ברגע פצח השכווי .בקריאת הבוקר שלו
,לשמע התרועה היא נסוגה
.ונעלמה מעינינו בערפילי הבוקר
,מוזר מאוד. -על דברתי, מילורד .הכול אמת לאמיתה
.אכן, אכן, רבותיי .אך זה טורד את מנוחתי
?היש לכם משמרת הערב .כן, מילורד-
?האם פניו היו קודרים .יותר מצער מאשר מכעס-
?והוא נעץ בכם עיניו .נעץ ולא הסיר אותן-
.מוטב שהייתי במקום .היית נדהם למראה עיניך-
.אשמור אתכם הלילה .אולי שוב יתגלה
.אני בטוח שכן
אם שתקתם עד כה ,על המראה המופלא הזה
.אנא, התמידו בשתיקתכם
.אנחנו לפקודתך, הוד מעלתו
.נאמנותכם כנאמנותי לכם .שאו ברכה
.רוחו של אבי .משהו לא כשורה
.חש אני שמשהו רע התרחש !לו הלילה כבר הגיע
.עד אז, שיקטי, נפשי
,כל מעשי הרשע יצופו לעיני כול .גם אם האדמה תכסה עליהם
לאות שמחה ,ירים המלך את גביעו
וירעם התותח הגדול .להודיע לעננים
?מה פשר ההילולה הזו .כך זה הנוהג? -אכן, כך הנוהג
,אך לדעתי, נוהג שהפסול בו רב .ומוטב היה שלא היה
.ההילולה הזו מביישת אותנו ברבים .אומות העולם מלעיזות עלינו
.שיכורים" יכנו אותנו"
,הם בזים לתפארת מעשינו .ומכפישים את כבודנו עד עפר
.הרוח מכה באכזריות .קור אימים
?מה השעה
הגיעה השעה .שבה הרוח נוהגת לשוטט
,לעתים יקרה גם לאנשי סגולה
,אשר הטבע הטיל בהם פגם
,ואף אם התברכו במעלות יתר
,בדעה הכללית ,כל מעלתם תושחת לריק
.בגלל אותו פגם
.הבט, מילורד, היא באה
,הו, מלאכי הרחמים והחסד .הגנו עלינו
,בין אם שליח אמת אתה ,או שד ארור
,בין אם רוחות ברכה ,או את אש התופת תביא עמך
,בין אם פניך מועדות להרע .או להיטי. אדבר אליך
.אקרא לך, המלט
,מלך
,אבא .תפארת דנמרק
!הו, ענה לי
.אל נא, מילורד
?למה? ממה עליי לחשוש .חיי אינם שווים גם כקליפת השום
לנשמתי, מה תוכל לה ?בהיותה בת-אלמוות כמותה
מה אם תפתה אותך ,לפי פחת
או אל צוק אימתני ,המזדקר על פני ים גועש
,ושם תחליף צורה עד להזוויע
,תשבש עליך את דעתך .ותכה אותך בשיגעון
.חשוב על זה
.אלך אחריה
!אינך הולך, מילורד !סלקו ידיכם מעליי-
באלוהים! אהפוך לרוח .את מי שלא ירפה ממני
!להסתלק, אמרתי
!קדימה! אלך אחריך
!מילורד! מילורד המלט
.מילורד
.אני הרוח של אביך
,נגזר עליי לשוטט בלילות
,עד בוא מועד
.וכעת לצום באש התופת
ואילולא הוטל עליי איסור חמור ,לגלות את סודות בית כלאי
,יכולתי לגולל בפניך סיפור עגום
,שכל מילה בו .כחץ הייתה מפלחת נשמתך
.הקשב
!הקשב
אם אהבת אי פעם ,את אביך היקר
נקום את דמו שנשפך .ברצח אכזרי ומחריד
רצח? -רצח מתועב .עד להחריד
זו מיתה אכזרית ומוזרה .שלא כדרך הטבע
:זה אשר נאמר
כי כאשר ישנתי שאנן בצלו .של עץ, הנחש הכישני
אך דע לך, עלם המעלות, כי הנחש ,אשר הכיש למוות את אביך
.יושב עתה על כס מלכותו
.הו, לבי המנבא לי! זה דודי
אכן, זו החיה הרעה .שטופת הזימה והניאופים
,בכישופי רוחו ,בחושים בוגדניים
,שיעבד לתשוקתו המבזה
את רצונה של מלכתי .ורעייתי החסודה
!אך די
נדמה כי מריח אני .את אוויר הבוקר הצח
.על כן אקצר ,כאשר נמתי את תנומתי בגני
,כמנהגי יום-יום אחר הצהריים
בעת אשר צלחה בידו ,התגנב אליי דודך
והביא עמו ארס פתנים ,קטלני בצלוחית
ולתוך אוזני .הערה את מי התרעלה
,כך בשנתי התמימה, בידי אחי
,הורחקתי מהחיים .מהמלוכה וממלכתי שנחמסה
.חיי קופדו, בדמי ימיי וחטאיי
,ללא וידוי, בקשת מחילה ,נשלחתי בפני בית-דין של מעלה
.להישפט על מעשיי
!מה נורא
!נורא ומחריד
,אם רק טוב וחסד ישכנו בך .אל נא תחשה
,מנע ממיטת המלכות של דנמרק
מלשמש מצע תענוגות .ומעשי זימה
,אך בכל אשר תנקוט
,אל תחטיא נפשך
ואל תתיר למצפונך .לגמול במאומה לאמך
,השאר אותה לדין שמים
והנח לדרדרים ולעקרבים הגדלים .בחיקה לייסרה ולעוקצה
.היה ברוך ומברך
הגחליליות מרמזות ,על בוא השחר
.ומתחילות לעמם אורן הקלוש
.היה שלום
!שלום
.זכור אותי
?לזכור אותך
.כן, רוח אומללה
כל עוד ישכון הזיכרון .בעולמנו המעוות
?לזכור אותך
כן, מדפי זיכרוני אמחה ,כל דבר של מה בכך
ואת מצוותך בלבד ,אחרוט על דפי רוחי ומגילותיו
.בלי לערב דברי סרק פחותים
!אכן, בי נשבעתי
!הו, אישה המשרכת דרכיה
!הו, נבל !נבל, חייכן, נבל ארור
!לוחותיי ,ראוי הוא שארשום בהם
,כי אפשר לחייך ולחייך
!וגם להיות נבל
,אזי, דודי
.הנה אתה .ולססמתי כעת
:ייאמר בה .שלום, שלום"
".זכור אותי"
.בי נשבעתי
!כן יהי רצון
!הלו, הו, הו, מילורד !הלו, הו, הו, מילורד
!הלו, הו, הו, בחור .בואי, ציפור, בואי
?מה החדשות
.לא, הכול יתגלה דרככם
,לא דרכי, מילורד .באלוהים נשבעתי. -גם לא דרכי
אין נבל בדנמרק כולה שאינו מנוול .ברמ"ח איריו ושס"ה גידיו
,אין צורך ברוחות רפאים מן הקבר .כדי לומר לנו זאת
.נכון. הצדק עמך .אז מוטב שנלחץ יד
.אין שום עלבון, מילורד .יש עלבון, הורציו, ופגיעתו קשה-
,הרוח רוח נאמנה היא .ודבריה נאמנים. זאת אומר לכם
,ועתה, ידידיי הטובים :בקשה לי קטנה
לעולם אל תגלו ברבים .את שראיתם הלילה
!לא נגלה. -הישבעו על חרבי !הישבעו-
!הישבעו
.הישבעו על חרבי ,לא לדבר לעולם במה שחזו עיניכם
.או במה ששמעו אוזניכם .הישבעו על חרבו-
!יום וליל, מה זר ומופלא המראה .ועל כן, כה קבל זר תקבל פניו-
יש דברים עלומים ,בשמים ובארץ, הורציו
שנעלים הם מבינתו .של שכל אנוש. אך בואו
,מעתה ואילך, לעולם ,כה יעזור לכם האל
,איך שלא אסטה ,אנהג בחוסר היגיון
ואמצא לנכון ,לנהוג בדרך מוזרה
לעולם לא תרמזו .שהייתם שותפים לסודי
.בזה אני משביעכם
.נשבעים אנחנו
,נוחי
.נוחי לך, רוח נסערת
.אלה ימים טרופים
,הו, איה ארורה .שנולדתי לתקן את אשר עיוותה
מחר הוא יום האהבה" ...עם שחר, עת יאיר היום
...אני" ...הנערה התמה
אשכימה אל חלונך" "...לאות שאוהב
!מילורד
חושב אני כי התגלה לי .מה סוד שיגעונו של המלט
.הו, דבר על זה .אוזני כרויה לשמוע דבריך
אדוני הרם ,וגברתי הנעלה
כדי לטעון מה סמכותו של שליט ,ומה הן חובותיו
,למה היום הוא יום, הלילה לילה ,והזמן הוא זמן
,לא יהיה עלינו .אלא להשחית לילה, יום וזמן
אי לכך, היות שה קיצור הוא .ראשית חכמה, אהיה קצר ולעניין
.בנכם הנעלה הוא משוגע
."קיראו לו "משוגע
,כי להסביר שיגעון מהו .רק משוגע מסוגל לזה
.יותר לעניין, ופחות מליצות ,אך גברתי-
.נשבע אני שאיני עוסק במליצות .הוא משוגע, זו האמת
,ובאמת שזה חבל .וחבל שזו האמת
,דברי סרק. אך התעלמי מזה .כי לא אדבר עוד במליצה
.משוגע", הבה ונסכים לזה"
וכעת נותר שנגלה .את הסיה לתופעה הזו
,או מוטב לומר .את הסיה למגרעת
,כי המגרעת שתופעה גורמת ,נגרמת מסיה. כך זה נשאר
.ומה שנשאר זה כך
,יש לי בת
,יש לי אותה ,כל עוד היא שלי
אשר ברוב צייתנותה .ומסירותה אליי, מסרה לי את זה
,כעת תנו לבכם .והחליטו בעצמכם
,לשמימית ואלילת נפשי" ".לאופליה הרכה והמיופייפת
:הנה לכם ביטוי מעוות .מיופייפת", זה ביטוי קלוקל"
.אך המשיכו לשמוע ?זה מה שהמלט שלח לה-
,גברתי הנעלה, המתיני מעט .ואקרא לך נאמנה
.בל תאמיני לאור הכוכבים" .בל תאמיני שהשמש נעה במסלולה
,האמת היא אולי כזב" .אך אל תטילי ספק באהבתי אלייך
.שלך לעד, גבירה יקרה מפז" ".כל עוד נשמתו תשכון בגופו. המלט
,זאת, בצייתנותה .בתי הראתה לי
אך מה מענה ?נתנה להצהרת אהבה זו
?מה אני בעיניך .איש מהימן שדרכו נאמנה-
.אני שמח להוכיח זאת ,וכה יעצתי לעלמה הצעירה
.שתימנע מלהתראות עמו פנים
,והוא אשר נדחה ,אספר בקצרה
,שקע בעצבות .וגזר על עצמו צום
,חושיו התערפלו .וכך קצרה הדרך לטירוף
זה פשר זעפו .הגורם לכולנו לעגמת נפש
,ה קרה אי פעם ,אשמח מאוד לדעת
שנחוש הייתי בדעתי ?שזה כך", ולא היה"
.לא, לפי מיטב ידיעתי .קפד ראשי, לו זה היה אחרת-
?כיצד נמשיך לבחון את זה
יש לעתים הוא מתהלך שעות .להנאתו באכסדרה הזו
.אכן, זה מנהגו .בזמן הזה אשגר אליו את בתי-
.אני ואתה נסתתר מאחורי הפרגוד .נתבונן במפגשם
,אם לא יפגין את אהבתו ,ולא זו הסיה שבגללה מעד
הרשה נא לי .לנטוש את משרתי הרמה
.הבט כמה עצוב האומלל .מהלך קודר וקורא
.אגש אליו כעת
?את חושבת שזה בגלל זה
,ספק אין לי :שהסיה היא זו העיקרית
מות אביו .ונישואינו החפוזים
?התכירני, מילורד .וודאי. אתה מוכר הדגים-
.לא אני, מילורד
.הלוואי שהיית ישר דרך כמוהו ?ישר דרך, מילורד-
להיות ישר דרך בעולם זה .הוא להיות אחד מני רבבה
אם השמש מזינה רימה ,מבשר של כלב מת
.תהיה זו כנשיקת חסד לנבלה .יש לך בת? -יש לי, מילורד-
.אל תיתן לה לשוטט לאור השמש ,ההיריון הוא ברכה
,אך כפי שבתך עלולה להרות, ידידי .מוטב שתבחן זאת
.עדיין מלעיז על בתי
?במה תעיין, מילורד
,מילים
.מילים, מילים
?במה העניין, מילורד ?בין מי למי-
.העניין שאתה מעיין בו .לשון הרע, אדוני-
הקונדס הנבזה טוען ,שלזקנים זקן אפור, פנים חרושים
,עיניהם זבות ענבר סמיך ,שרף עצי שזיף
ושהם סובלים מליקוי מופלג .בזיכרונם, וגם מפיק ברכיים
.מה מפולפלות לעתים תשובותיו
,ואם כי אדוני, אני מאמין בכול ,ואינני מטיל ספק בכל זה
עדיין חושב אני שאין זה הוגן .להעלות את זה כך בכתובים
,לפי זה, לגביך, אדוני ,לחזור לגילי, משמע
,להלך כדרך הסרטן, אחורה .אם תוכל
!מילורד
הוד מעלתך, בהכנעה .אבקש ממך רשות ללכת
לא תוכל, אדוני, לבקש ממני .דבר שאתן לך יותר ברצון
.חוץ מחיי
,אופליה, לרצון היה לי
,לו יופייך המפעים לב אנוש .הוא הגורם המבורך לטירופו
לכן מקווה אני שמעלותיך .יחזירוהו לדרך השפיות
.הכבוד יהי חלקכם
.גברתי, זו גם משאלתי
.אופליה, התהלכי את כאן .רב חסד, בוא נסתיר עצמנו
.קיראי בספר הזה
.הנה הוא בא .הבה נסתלק, מילורד
,נימפה נאה, תפילתי .את כל חטאי זיכרי נא
.מילורד יקר
?מה שלום כבודך בימים אלה .מודה לך בהכנעה, טוב מאוד-
,מילורד ,נותרו לי מזכרות ממך
זה זמן רב .התאוויתי להחזירן לך
.אני מבקשת שתקבלן כעת
.לא, לא אני .מעולם לא נתתי לך כלום
אדון נכבד, אתה בהחלט יודע .שהן מתת ידך
,והוספת גם מתק שפתיים ערב .ניחוח שהעשיר את עולמי
,ריח הבושם פג .קח זאת חזרה
.הנה זה, מילורד
?האם את צנועה
?מילורד. -האם את יפה ?למה מתכוון הוד מעלתו-
,כי אם את צנועה וגם יפה
מוטב שצניעותך .לא תושפע מיופי
היש ליופי בת-ברית ?נאמנה יותר מהצניעות
.אהבתיך פעם
,אכן, מילורד .גרמת לי להאמין בך
.לא היית צריכה להאמין בי !אהוב לא אהבתי
?היכן אביך
.בביתו, מילורד
,שינעלו עליו דלתות ביתו .פן יצא וישתטה בראש חוצות
,אם תרצי להתחתן .אתן לך כמוהר את המארה הזו
אם גם זכה תהיי כקרח ,וצחה שלג
,לא תימלטי מדיה רעה
,או אם גם להתחתן את מוכרחה .התחתני עם שוטה
כי מי ששכל בקדקודו יודע היטב .לאילו מפלצות אתן הופכות אותם
.שמעתי על פרכוסיכן די והותר
,אלוהים צר לכן פני מלאך .ואתן צרתן לכן פני שרף
,אתן מכרכרות, אתן מעכסות ,ואתן מלהגות
,אתן מכפישות את יצירי האל
מעמידות פנים שמופקרותכן ,היא תוצאת בערותכן
!די לי, מאסתי בכן
!זה מוציא אותי מדעתי
אני מציע שלא .נקדש בנישואים יותר
,אלה שכבר נישאו .כולם חוץ מאחד יחיו
,כל היתר .שיישארו כמות שהם
,עלינו לשמור את צעדיו .ובזהירות רבה
נחוש בדעתי, הגעתי להחלטה .מהירה שיש לסיים את הפרשה
,עליו לצאת לאנגליה בדחיפות .באמתלה של גביית מס שלא נגבה
,אולי אוויר הים ,ארצות עולם, מראות תבל
.ירחיקו את הדאבה המקננת בלבו
,כשהטירוף בבני מעלה אוחז .אל להם להתהלך ללא משמר
?להיות או לא להיות .זו השאלה
האם נעלה יותר לסבול ,את חבליו וחצו של גורל אכזר
,או להילחם כנגד ים הייסורים
?וכך לשים גם קץ לייסוריך
,למות
,לישון
.לחדול
בשינה הזו לומר כי אנו מכלים ,את דיאבון הלב
,ואת אלף פגעי הטבע .מנת חלקו של כל בשר ודם
,אכן זו תכלית .שלה יש לייחל
.למות
.לישון
.לישון, אולי לחלום .אכן, כאן המכשלה
,כי בשינה כשנת המוות ,מה החלומות שיפקדונו
,אחר ננער מעלינו את הבלי החיים .זה חיי לעורר בנו היסוס
זה המראה המכובד .המביא לאסון של אריכות ימים
כי מי יאות לשאת ?את מהלומות החיים ולעג הגורל
,את רשעותו של הנוגש ,התנשאותו של הרברבן
,את ייסורי האהבה הנכזבת ,את עיוותי הדין
,את העלבונות שסופגים ענווי ארץ
,מבני שחץ עלובים
,כאשר הוא במו ידיו ,יכול לנתק את פתיל חייו
.בפגיונו הממורק