BluRay / BRRip / BDRip אורך: 1:30:58 23.976 :FPS
- מומלץ להגדיר בנגן רקע לכתוביות -
הובא וסונכרן על ידי אריאל אפרתי
!צפייה נעימה
מאתיים שנות טכנולוגיה אמריקנית יצרו ללא יודעין
מגרש משחקים אדיר מבטון ,בעל פוטנציאל חסר גבולות
אבל היו אלה מוחותיהם .של בני 11 שזיהו את הפוטנציאל
"‏"קרייג סטסיק 1975
.תחילה שמע את השאלה שלי .טוב. -השאלה ההיא הייתה דפוקה-
,כן. -אני מנסה להסביר .אבל אתה פשוט לא מבין אותי
.אני לא אוהב את השאלה ההיא .זה היה טוב-
.לא חשבנו שזה העתיד
.לא הייתה בזה שום הבטחה .לא היה בזה דבר
.אנשים ממש חיו את הרגע .לא היו שום יעדים, שום שאיפות
.זה התחיל כאן, באזור הזה ?שם הכול התחיל, אתה יודע-
.זו הייתה ראשית המהפכה
.כולנו היינו פרחחים .היינו קשוחים ורצינו להיות משהו
זה הפך להיות .כמו משהו של כוכבי רוק
בכל מקום התייחסו אלינו .כאילו היינו מלכים
יצאתי לחופשה גדולה .שנמשכה כעשרים שנה
היה מגניב להופיע ,בכתבי העת וכדומה
,אבל בשורה התחתונה .כל מה שרצינו לעשות זה להחליק
קרייג הבין שלקחו את הריסות .המאה ה-20 ויצרו מהן אמנות
,הייתי בן 12 ,וקראתי את המאמרים הללו
ואתה עדיין לא ידעת .מה מקומך בעולם
וקראת את המילים הללו, את ,הדברים שאמר ואיך שאמר אותם
,והבטת בצילומים שהתלוו לדבריו ,וזה היה כאילו
,וואו, אני חלק ממשהו מדהים" ".משהו חשוב
- סקטבורדינג -
ב-1975, הגיליון השני של ,"כתב העת המחודש, "סקטבורדר
פרסם את ,"היבטי ההחלקה במורד גבעות"
הראשון מבין מה שהוכר בעולם ."הסקטבורד כ"כתבות דוגטאון
מאמרים אלה תיעדו את .הרפתקאות ה"זי-בויס" של דוגטאון
,הם היו קשוחים .הם היו מכורים לספורט
,היה בזה משהו מפחיד, כאילו ".החבר'ה הללו יכסחו אותך"
לא נראה היה שהם חלק .משאר מחליקי הסקטבורד
.נראה היה שיש להם משהו משלהם
את כתבות דוגטאון הגה
,קרייג סטסיק .אמן וצלם עיתונות בן 26
בשלל שמות עט
כתב סטסיק, הגה, צילם ועיצב את האסתטיקה
שבבוא העת הגדירה .את תנועת דוגטאון
,כשראינו אתכם בכתבי העת .זה היה כאילו, זה עד הסוף
.הם חיים את זה
,איש לא החליק בסקטבורד ,איש לא החליק על קרש
איש לא היה תוקפני .או קיצוני כפי שהם היו
,לקבוצת זפיר היו סגנונות שונים .והם החלו במהפכה
אני חושב שקבוצת זפיר הייתה
קבוצת מחליקי הסקטבורד .המשפיעה ביותר שהוקמה אי פעם
,זפיר, קבוצת מחליקי הסקטבורד מנתה 12 איש
מאזור במערב לוס אנג'לס :המוכר כדוגטאון. הם היו
,שוגו קובו
,בוב ביניאק
,נייתן פראט
,סטייסי פרלטה
,ג'ים מיור
,אלן סרלו
,כריס קהיל
,טוני אלווה
,פול קונסטנטינאו
,ג'יי אדמס
פגי אוקי
.וונצל ראמל
"המחליקים"
קריינות: שון פן
יש מקום שבו הייעוד של אמריקה .מתנגש באוקיינוס השקט
,מקום שבו דרך 66 האגדתית
הכביש אל החלומות .האמריקניים, מסתיימת
.זוהי דוגטאון
קיים גבול בלתי נראה .בין צפון לדרום סנטה מוניקה
הבטת בצד אחד של העיר ,עם הבתים המפוארים וההון הרב
,והבטת בצד הדרומי .שלא היה כזה מבחינה גאוגרפית
,זה היה קו כלכלי גלוי
,לפיו אם גרת מעל וילשייר ,היה לך הרבה כסף
,ואם גרת מתחת לווילשייר
,סקיפ אנגבלום "ממקימי חנות "זפיר .רצית את הכסף שלהם
דוגטאון הייתה אזור :שכלל שלוש קהילות חוף
,דרום סנטה מוניקה .וניס ואושן פארק
זה היה חוף משכנות העוני .הגדול האחרון
זה לא היה החוף .שאנשים באו לנפוש בו
,זו הייתה דוגטאון ודוגטאון הייתה מקום
.שבו היית צריך עיניים בגב
,זה היה מלוכלך, זה היה מטונף .זה היה גן עדן
דוגטאון הייתה כתם דהוי .על מכ"ם הגלישה
,אתר נופש מוזנח מאוכלס על ידי גולשים
שהיו ידועים לשמצה בשל תוקפנותם .והתנהגותם המנדה
גלישה ב-1972 או ב-1971 .הייתה עיסוק המנודים, נקודה
,גלישה הייתה מעשה אנטי-חברתי .אם לדבר במונחים כללים
זה לא היה משהו שעשית כדי לפתח .הערכה עצמית בקרב החברה
אם הייתי גלשן, זה היה שקול .לכך שתגיד שנשרת מהלימודים
,זה לא כפי שזה היום .כשקלי סלייטר מרוויח מיליונים
,ב-1972, ג'ף הו ,יוצר גלשנים בן 23
,סקיפ אנגבלום בונה גלשנים בן 24
,וקרייג סטסיק, אמן בן 21
איחדו כוחות והקימו את ."ג'ף הו וזפיר גלשן הפקות"
בתגובה למה שהרגישו שהנו ,העולם הרגיל של גלישה מסחרית
גייסו השלושה את המזומנים ,הדלים שעמדו לרשותם
והקימו עסק בפינת הרחובות .ביי ומיין בלב דוגטאון
- ג'ף הו -
הם הקדישו את עצמם ,למלחמה במגמה הרווחת
והם התגאו בכך .שנלחמו במגמה הרווחת
סביר להניח שהתחלנו בזה
כי אף אחד אחר לא בנה גלשנים .מהסוג שאנחנו דמיינו
.הם היו חנות שהתמחתה בגלישה ,אם רצית את הגלשן היעיל ביותר
.זו הייתה החנות לבוא אליה
,לא נכנסת לחנות גלישה סטנדרטית .כלל וכלל לא
,היו חנויות גלישה אחרות אבל לא היה להן
דימוי הילד הרע .של כל תרבות הפו"פ
,הם יצרו זהות חדשה לגמרי זהות ייחודית ונפרדת
,מבחינת סוג הגלשנים שהם ייצרו
.צבעי הגלשנים, צורתם .מה שג'ף הו עשה היה מהפכני
הוא חקר כל מיני .רעיונות בעיצוב
ג'ף הו היה אחד האנשים הרציניים ביותר שעבדתי למענם
בכל סביבת עבודה .שעבדתי בה מימיי
ג'ף היה מטורף. ג'ף היה יורד .מהפסים. הוא היה מתרגז
,הוא היה מתפרץ בהתראה של רגע .והיה מתעלל בך על כל דבר קטן
ג'ף הו הוכר ברחבי החוף
כיוצר גלשנים אקסצנטרי שדחק .את גבולות עיצוב הגלשנים השגרתי
לגלשנים שיצאו מהחנות של ג'ף הו ,היה עיצוב אחר. בדרך קבע
,ג'ף היה יוצר משהו ,מפתח אותו
,רוני ג'יי קבוצת זפיר .מנסה אותו, ואז עולה לשלב הבא
.הוא היה כמו האוורד היוז
,טוני פרידקין צלם .הוא היה יוצר משהו ומטיס אותו
.הוא יצר את זה והוא גלש על זה
,הוא חקר את זה כמהנדס וכמעצב .אבל גם ממש גלש על זה
פשוט רצינו ליצור משהו .שונה מהגלשנים האחרים
ניסיתי לפתח משהו
,ג'ף הו "ממייסדי החנות "זפיר .חדש, ייחודי ושונה
כשהוא שואב השראה ממסורות אמנות הקיר של כנופיות מקומיות
ומהצבעים מלאי החיים ,של תרבות המכוניות באזור
צבע קרייג סטסיק במרסס את גלשני זפיר
במראה שהזכיר את השכונות .הרב-תרבותיות של דוגטאון
זה היה משהו ,אישי בעבור המשתמש
לא חתיכת זבל של תקשורת ההמונים
שעוצבה על ידי מישהו במפעל .בשביל כל שאר האנשים
.אנחנו באנו מסביבה אחרת .זו הייתה אמנות גרפיטי-
זו הייתה אמנות גרפיטי עירונית .שהופיעה על גבי גלשנים
,דובר בזיהוי הסביבה, למשל .היכן אנחנו גרים, מי אנחנו
ההיסטוריה שלנו מבוססת ,על כלי רכב מונמכים
.רכבי הוט רוד, ובחורות לטיניות
הייתי מפנטז על בחורות .עם שיער ענק וכלי רכב מונמכים
אתם יודעים, בלונדיניות נמוכות .בשם באפי פשוט לא היו הטעם שלי
.אז זה לא היה המקום שהיינו בו
...מראה הגלשן בזמנו אסתטיקת הגלישה
,הייתה נקייה מאוד ,'כחול בהיר, צבעי בז
,קשתות ושקיעות .חופים עם חול, מראה מסוג זה
מה שאנחנו עשינו היה ."עיי חרבות פוגשים את הים"
,כשהחנות פועלת כחזית
הקימו ג'ף הו וסקיפ אנגבלום ,את קבוצת הגלישה זפיר
חבורה שכללה את הגלשנים .הטובים ביותר באזור דוגטאון
,היינו באמצע בטון עם מוטות פלדה ".ריססנו, "לכו הביתה
זו הייתה אמירה של "דבר לא ,יעצור אותנו ונעשה מה שנרצה
ולך לעזאזל אם אתה לא" ".אוהב את זה. לא אכפת לנו
,וזו הייתה הגישה
,וזו הייתה הגישה במים .אנחנו כאן. תסתכלו עלינו"
אם אתם לא אוהבים" "!את זה, תתחפפו
לא היינו ממש גולשים .במובן המסורתי
.אנחנו מווניס
קילומטר וחצי ,"מדרום לחנות "זפיר
ישירות על גבול ,וניס וסנטה מוניקה
,היה מרכז הרעש של דוגטאון .רציף פסיפיק אושן פארק
,סמוך לחלוף המאה ,איש נדל"ן בעל חזון, אבוט קיני
יצא להקים קהילה דמוי-אירופית
,עם נטייה לאמנות .תרבות ושעשועים
- וניס -
החלום של קיני הפך ,לווניס, קליפורניה
ובה תעלות, גונדולות
והעתק בגודל אמיתי של כיכר .עמודים בהשראה המקור האיטלקי
רצועת החוף שהשתרעה מווניס אל אושן פארק וסנטה מוניקה
הייתה לביתם של רציפי ,גני שעשועים רבים כל כך
שהיא זכתה למוניטין של ."קוני איילנד של המערב"
בסופו של דבר, רק פסיפיק אושן ,פארק, המוכר למקומיים כפו"פ
לונה פארק ברציף .ליק הישן, נותר
היה לך הפארק הזה ,עם כל חגיגת האנושיות
,ואנשים נהנו והיו חופשיים ,והיו באוקיינוס עם הרוח מהים
ואז לפתע, זה הפך לסיוט .הנורא ביותר שדמיינת מימיך
המסיבה הסתיימה .באמצע שנות ה-60
רצועת החוף מווניס לסנטה מוניקה .הוזנחה והידרדרה
מספר המבקרים בפסיפיק אושן ,פארק המרשים לשעבר צנח
,ובשנת 1967 הוא נסגר .ומעט לאחר מכן היה לשטח הפקר
,מקום שבו פירומנים מסוממים, אמנים וגולשים
.יכלו להצטיין באי התאמה משותפת
.זה היה כאילו הקרקס עזב את העיר .היו שפחדו מזה קצת
.זו הייתה מעין ארץ פלא מתה
,יש לך שלדים של כל מיני מתקנים ,והם חלודים ומתפרקים
ושומעים את הקולות ורוחות ,הרפאים של האנשים שנהנו שם
וילדים כמוני, בני 13, שהתחרמנו .ברכבל שחצה את השמים
כל מה שהיה נהדר ונפלא ,מת לפתע בתשישות איומה
וכולם נאלצו .לחיות עם זה מדי יום
,עמוק בתוך הרציף הנטוש ,הרחק מכל מבט, הסתתר המפרצון
אתר גלישה סודי, תקוע בתוך .תא מעצר של בניינים ישנים ורקובים
זה היה המקום המסוכן ביותר .שגלשתי בו בקליפורניה, ללא ספק
,אתה יוצא לדרך מול רציפים .אתה גולש דרך רציפים
.מסביב צפו עצים ושפוכת
מסילת רכבת שדים או חלק .מבניין עלולים היו לשפד אותך
.ידעת שאם תטעה, תשלם בבשרך
ראשך עלול היה להיחבט מתחת .למים, כך שתאבד הכרה ותטבע
היו חלקי בניין שיצרו זווית ,שיכולת לגלוש דרכה
.זה היה דבר מורכב
,הייתה נקודת יציאה אחת ,והיית צריך להיות תוקפני
,זה הגל שלי, אני יוצא"
,אלן סרלו קבוצת זפיר ,"אל תחתוך אותי" ,כי אם חתכו אותך
,היית על שברי הבניין .וזה שבר את הגלשן לחצי
מימיי לא ראיתי כל כך .הרבה גלשנים נשברים
מקשטים את החורבות מסביב למפרצון
היו שלטים שנצבעו בתרסיס .והזהירו זרים להתרחק
- הכניסה למבקרים אסורה -
לא התקרבת אלא אם .גרת שם והכרת את האנשים
.ולא, הסתכנת בפציעה
.זה היה אתר מקומי פופולרי למדי .פרצו המון קטטות-
אנשים היו עוצרים אותך בפועל ".ואומרים, "אסור לך לגלוש פה
זה לא שלא רצינו .שאחרים יגלשו שם
פשוט, אנשים אחרים היו באים .ועושים דברים שסיכנו את חייך
.יש כאן משאב מוגבל ,בכל 15 דקות יש עשרה גלים
,ונצל ראמל קבוצת זפיר .ואין מספיק בשבילך, חבר
זכית בזכות להיות על היבשה .באמצעות מעשיך על היבשה ובמים
היינו צריכים לעלות על המזח .עם קלע ולירות במי שבא
,ג'יי אדמס קבוצת זפיר פשוט היינו מעיפים חפצים .על אנשים שלא הכרנו
,אם הם ראו זרים .הם זרקו עליהם פיסות בטון
.היינו יורים מרצפות ועוד ,אנשים זרקו זכוכית
,וס המפסטון מחליק בדוגטאון .אבנים, מכל הבא ליד
זה היה מגניב, כי המים מסביב .היו מתפוצצים כשהעיפו דברים
,אם הם לא רצו שאחרים יגלשו שם .אחרים לא גלשו שם. בזה זה נגמר
הדבר הטוב ביותר שראיתי ,היה שמישהו חתר בים
,ג'ים מיור קבוצת זפיר ,עם מאייד על הגלשן שלו
"?והוא אמר, "זה שייך לך .והוא הפיל את זה למים
,לא יכולת לנסוע לשם ולומר ,וואו, איזה גל נחמד משמאל"
".הביטו בשבירת הגלים. נצא"
.היה עליך להרוויח את זה ביושר
דרך ההריסות ומוטות הברזל של פו"פ
,עלה הדור הבא של דוגטאון ,קבוצה של גולשים תוקפניים
כולם נלהבים להותיר חותם .בתקווה להיות חלק מקבוצת זפיר
.זה כמעט כמו במאפיה
,אתה טוב מספיק בגלישה ,ולפתע אתה מסודר בחיים
וברגע שהגעת לקבוצת הגלישה .זפיר, הייתה לך זכות כניסה
.היית חלק מהקבוצה שלהם
- קבוצת זפיר -
לזכות בילדות בחסות של .קבוצת זפיר היה נירוונה
,זה היה כאילו, "כן, בן אדם .הם אהבו את התנועות שלי
הם אהבו את... אוכל לעשות" ".את זה. אני עושה את זה
,אם לבשת את חולצת זפיר הכחולה .היית משהו-משהו בשכונה
המקום שהיינו בו שיקף יותר .את הצד הקשוח של העיר
קבוצת זפיר כללה .יותר ילדי רחוב
.הרוב הגיע מבתים הרוסים .גרנו עם אימהותינו
.ג'ף וסקיפ סימלו בעבורנו הורים
סקיפ וג'ף באמת טיפחו
את הילדים הזרוקים .שלא היה להם לאן ללכת
.החנות העניקה זהות
זה היה מקום שיכולת לבלות בו .ולהיות בסביבת רחוב ביי
.זה הזכיר יותר מועדון .לכל אחד היה תפקיד קטן-
היה עליך לתקן פגיעות בגלשנים או לטאטא
או לגלגל סיגריות חשיש .בעבור ג'ף מאחור
ידעת גם שמאחורי הדלת ההיא
,סטייסי פרלטה קבוצת זפיר .קרו דברים שלא דיברו עליהם
,זה היה חסר תרבות ".מטורף, "לעזאזל איתך
אני חושב שהיו שם ,המון משפחות שלא תפקדו
ואני חושב שחלק מזה התבטא .בתוקפנות הגלישה וההחלקה שלהם
,קבוצת זפיר, בצורה מוזרה ,בשל חוסר הביטחון הכלכלי באזור
,אנשים הביטו בזה ואמרו ".בן אדם, אני חייב להצליח עכשיו"
,כולנו היינו רעבים להכרה
.אז כולנו השקענו מאמץ מרבי .זה כל מה שעשינו
זו הייתה סביבה .שהתבססה על ביצועים
,הקבוצה הייתה תובענית ביותר .כי הם ידעו מה זה לתפקד כראוי
,אם ביצועיך לא היו במיטבם .זכור לי שג'ף פשוט עזב
,עבדנו, ממש קרענו את התחת
,יצרנו מהלכים חדשים .זה חדש, ההוא חדש
.כל אחד הביא משהו לקבוצה .כל אחד עשה משהו שונה
,לכל אחד היה סגנון אחר .וזו הייתה כל מהות העניין
תורת הביצועים התוקפנית ,שהכו במחליקים צעירים אלה
,ג'ף הו וסקיפ אנגבלום
הובילה בסופו של דבר .להרס ארגון זפיר כולו
- היסטוריה קצרה -
,בסוף שנות ה-50
אהבו הנופשים בחוף מליבו להחליק .בסקטבורד אחרי גלישה בים
בראשית דרכו ,הזכיר הסקטבורד גלשן קטן
והתרגילים שבוצעו על גבי .הסקטבורד שאבו השראה מהגלישה
אז, החל מ-1963, החלה ההחלקה בסקטבורד להתגלות
כספורט חלופי .בעבור מתבגרי אמריקה
יצרנים מקליפורניה כמו "מקהה", "הובי" ו"ג'קס"
החלו להקים קבוצות .עם הופעתן של תחרויות סקטבורד
רבים מאלופי ,הסקטבורד הראשונים
,מחליקים כמו דני ברר ,טורגר ג'ונסון
,ג'ו פריס, וודי וודוורד ברוס לוגן
,והאחים לבית הילטון ,דייבי וסטיבי
היו בין הראשונים שהעניקו .לספורט אסתטיקה מסוגננת
לרגע קט זכה ספורט ,הסקטבורד באהדה ארצית
.אבל האהדה הייתה קצרת מועד
צעירים מעטים - - משתתפים בתחרויות סקטבורד
ההחלקה בסקטבורד .התרסקה ב-1965
,ממש בן לילה .נעלם הספורט הצעיר
,אז אם החלקת בסקטבורד ,הדבר הראשון שאמרו היה
?זה לא בדיוק כמו היו-יו" "?זה לא כמו החישוק למותן
בתחילת שנות ה-70, נתפס הסקטבורד כשיגעון ילדים חולף
ורק המעריצים המסורים ביותר ,עסקו בדבר
שכן היה כמעט בלתי אפשרי .לרכוש סקטבורד מוכן
,אם בזמנו רצית סקטבורד ,נאלצת ללכת לחנות יד שנייה
,לקנות גלגיליות עם גלגלי חמר .לחתוך אותן לחצי
,אז יצאת למוסך שלך חיפשת מגירת שולחן טואלט ישן
,נייתן פראט קבוצת זפיר ,מעץ אלון בעובי 1.25 ס"מ .אם היה לך מזל
הלכנו לחנות כלי עבודה ,לקנות פיסת עץ אלון
.או אדר, מה שזה לא היה
.היה עליך לשאול מסור חשמלי
,לנסר אותו בצורת קרש גלישה .אתה יודע? -ולהוציא אותו
היינו הולכים למחלקת ,"הספורט של "סיר'ס
,נכנסים עם כלים ,עם הלוח שהכנו במיוחד
,טוני אלווה קבוצת זפיר והיינו מוספים רכיבים חדשים .מסלי הציוד על המדפים
,בחור אחד היה עומד על המשמר .בעוד שניים אחרים לקחו רכיבים
.אז היינו יוצאים משם
,לוחות צוידו בגלגלי חמר .פסגת הטכנולוגיה בתקופת האבן
היה עליך לוודא .שלא תפגע באבנים, תחליק החוצה
סדקים במעבר החצייה סיכנו .את בריאותך, או חלוק אבן
,אם פגעת בחלוק אבן .הגלגל היה ננעל מיד
,הקרש שלך היה עוצר בחריקה .והיית עף ומתרסק על הבטון
,ב-1972 העלה פרנק נסוורתי גולש מהחוף המזרחי, רעיון מעולה
,לפיו אורתאן, חומר על בסיס דלק ,עשוי להיות תחליף טוב לחמר
,"אז הוא יצר את "קדילק וילס שסללה את הדרך
.למהפכת הסקטבורד העתידית
גלגלי אורתאן אלה היו כמעט כמו רכב ארבע על ארבע
,כשהמכונית פשוט נתפסה באדמה .ויכולת להסתובב בזוויות חדות
זו הייתה ראשית מהות ספורט .הסקטבורד המודרני. נקודה
- סגנון -
בדיוק התחלנו להתלהב ,אז מגלישת גלים
,ויכולת רק לגלוש פה בבוקר
כי מסביבות עשר ,אין יותר גלים בשל הרוח
,אז עליך לעשות משהו בשאר היום .אז החלקנו בסקטבורד
נהגנו להחליק בסקטבורד .במקום בשם גבעת ביקנל
היא הייתה במורד הרחוב ."מחנות "זפיר
,בהתחלה החלקנו מחוץ לחנות ,וכולנו היינו חובבי גלישה
,ונהגנו לבלות בחנות
,ואז הם החליטו להקים קבוצה ,והתחלנו להחליק בגבעת ביקנל
,מנסים להתכופף בזמן ההחלקה
והבטנו בגלים, והחלקנו על הגבעה ,הזאת, וקפצנו פנימה והחלקנו
.וירדנו כאילו רכבנו על גל
,"היינו מתאמנים על "ברט .ואז מציבים קונוסים ויורדים בזיגזג
.היה ממש כיף להתאמן יחד בביקנל
,גלישה הייתה קשורה לכול
,'וההחלקה הייתה חלק ב .כשהגלים לא היו טובים
.אז החלקת ,הגלישה הייתה הכול-
וההחלקה בסקטבורד פשוט .הייתה המשכיות של הגלישה
זכור לי שהייתי באודיטוריום ,של סנטה מוניקה
צפיתי בסרט הגלישה ,"של האל ג'פסן, "סופר סשן
וגולש צעיר מהוואי בשם ...לארי ברטלמן בא ב
ללארי ברטלמן הייתה השפעה .מהותית על דרך הזי-בוי
דרך הזי-בוי הייתה .לארי ברטלמן על בטון
,זה מה שכולנו ניסינו לעשות .כי לארי ברטלמן הדהים את כולם
.הוא שם את ידיו על הגל
הוא היה מהבחורים הראשונים .שזכור לי שעשו את זה
אז התחלנו להעתיק אותו .על האדמה
לארי ברטלמן הפר את ,הסטאטוס-קוו של גלישה בעמידה
והגדיר מחדש את הרעיון של .מה שניתן לעשות על גלשן
,כשצפיתי בלארי ברטלמן בסרט ,חותך במורד הגל
רציתי להעתיק את זה
,יותר מכל דבר אחר בחיי .על גבי סקטבורד
,אם לא יכולתי לעשות זאת במים .הייתי עושה זאת בסקטבורד
,בראש ובראשונה היינו גולשים
ובגלישה, הסגנון הנמוך .באמת שימושי
.גם יש לזה אסתטיקה יפהפייה
".נהגנו לכנות את זה "לבצע ברט ,היינו עושים את זה על השיפועים
.אפילו על שטח ישר
‏8 קילומטרים מצפון-מזרח ,"לחנות "זפיר
,בפסיפיק פליסיידס ,השכונה היוקרתית
.שכנה חטיבת הביניים פול רוויר
‏5 קילומטרים ממזרח לחטיבת הביניים פול רוויר
,שכן בית הספר היסודי .קנטר קניון
‏6.5 ק"מ ממזרח לקנטר .שכן בית הספר היסודי בלאג'יו
‏5 ק"מ מדרום לבלאג'יו ,שכן ביה"ס היסודי ברנטווד
ו-6.5 ק"מ מדרום לברנטווד .שכן ביה"ס היסודי מאר ויסטה
חמשת בתי הספר הללו נבנו ,למרגלות גבעות תלולות
או היו חבויים ,עמוק בתוך ערוצים
עם קירות מכוסים אספלט ליישור .רצפת גני השעשועים שהשתרעו שם
אני חושב שמחליקים היו חשובים ,כי הם לקחו את הסביבות ההן
ושינו אותן והפכו אותן למשהו שונה
שהיה אנושי יותר .ממה שהאדריכלים תכננו במקור
,שם הכול התחיל .פארק ההחלקה המקורי שלנו
,נהגנו לרכוב לשם על אופנינו ,כשהסקטבורד שלנו על הכידונים
היינו מחליקים כל היום, שוברים ,את הקרשים שלנו ומחליקים חזרה
מתקנים את הקרשים .וחוזרים למחרת
גלי האספלט השחור המחודדים בשלמות
אפשרו להעביר תמרונים .מעולם הגלישה לעולם הבטון
.גלשנו על גלי האספלט ההם .זה מה שעשינו עם ההחלקה
,היה לנו סגנון גלישה-החלקה .כי היו לנו גלים להחלקה
,החלקנו עליהם כפופים ונמוכים .עם תנועות החלקה ודחיפה רבות
.תמיד נגענו במדרכה דובר בכך
,שתרגיש את מה שאתה עושה
להרגיש איך גלגליך טוחנים .ומסתובבים על צירם בידך
פשוט רציתי להחליק על יותר ,שיפועים, לנסוע מהר יותר
.להסתובב טוב יותר
חיקינו על הסקטבורד .את הגולשים הללו שהערצנו
מה שהוחדר לכל מחליקי דוגטאון .היה מסירות לסגנון
ללכת בגדול עבד כל עוד .נראית טוב כשעשית את זה
,יכולת להצליח בתמרונים .אבל מה שרצית זה סגנון נהדר
.סגנון היה הדבר הכי חשוב .סגנון היה הכול-
אני חושב שזה היה דבר אחד ...שבאמת קישר בינינו, שכולנו
.שלכולנו היה סגנון גלישה
.לא היה מישהו בקבוצתנו שלא זרם
.סגנון אישי היה מי שאתה כפרט
כל תוספת שהוספת הייתה .המשכיות של האישיות שלך
,לכל אחד הייתה אישיות אחרת .ולכן לכל אחד היה סגנון אחר
,היו גולשים עם סגנון טוב
,"והיו גולשים עם "סגנון מקק .בשפתנו, חסרי סגנון
,ואם הסגנון שלך היה גרוע .כבר הייתה נקודה אחת לרעתך
,כי היית חייב להביט בזה ,היית חייב לצפות במישהו
,ואם הסגנון שלו היה מוזר ,הוא גרם לכל האזור להסריח
,אז אחרי זמן מה היית אומר
.לא אוכל לצפות בבחור הזה" ".הוא מדיף ריח רע
,בלוז מורכב משלושה אקורדים
אבל כל בחור שמנגן בלוז ,מנגן את זה אחרת
?כי יש לו סגנון משלו, נכון
.לא הרווחנו בזה כסף ,לא חשבנו שיש בזה עתיד
ועשינו את זה .כי אהבנו לעשות את זה
- הולדת ההחלקה האנכית -
מחליקים הם בטבעם לוחמי גרילה עירוניים
שמשתמשים באופן יום-יומי בחפצי המעמסה הטכנולוגית
ומשתמשים ביצירות המבנה הממשלתי/התאגידי
באלף דרכים שהאדריכלים .המקוריים לא חלמו עליהן
"‏"קרייג סטסיק, 1976
בשנות ה-70, סבלה קליפורניה .מהבצורת הקשה ביותר מימיה
העירייה אסרה עליך .להשקות את הדשא שלך
אפילו לא הרשו לך ,להגיש מים במסעדות
אז מה שקרה היה שכל הבריכות הללו
,שהיו נפוצות בדרום קליפורניה .התייבשו כולן
הבצורת בקליפורניה הובילה ,להולדת מהפכת הסקטבורד
כשמאות בריכות ברחבי לוס אנג'לס .נותרו ריקות וחסרות שימוש
,ברגע שהחלו להחליק בבריכות .זה היה כל מה שרצינו לעשות
היינו האנשים הראשונים ,שגלשו בבריכות הריקות ההן
ולא היה לנו מושג .מה ניתן לעשות
,אני זוכר שהיעד הראשון .ביום הראשון, היה לעבור את הפנס
,זה היה ההישג הראשון בבריכה .לעבור את הפנס בהצלחה
,משם, התחלנו בעליות כפולות .ופגענו במרצפות בשני הצדדים
המטרה שלנו הייתה להגיע לשפה ,וממש לפגוע בשפת הבריכה
אז זה היה זר לחלוטין ,מבחינה רוחנית וגופנית
,אבל העובדה שהיינו גולשים
.ידענו אילו תנועות דרושות .פשוט לא ידענו אם הן אפשריות
ואז זה הגיע לנקודה .שבה עלינו על גלגל אחד
שלושת הגלגלים האחרים ,היו מחוץ לבריכה
,והגלגל ההוא נמצא מעל למרצפת .ואז עפנו חזרה פנימה
,בהחלט היינו החבר'ה הראשונים ,כלומר כל צוות דוגטאון
,שממש לקחו את זה למעלה .אל השפה, ושיחקנו והסתובבנו שם
עליכם להבין שמה שהם עשו על הסקטבורד
.מעולם לא נעשה בשום מקום אחר .לא היה שום דבר כזה
במפגשים סודיים היו מחליקים באים ממרחק קילומטרים
כדי לטעום מהרטט האסור והקצר
של החלקה בבריכה אחורית .של מישהו, שלא מכבר נתגלתה
,ברגע שמצאנו כמה מקומות טובים ,ידענו שיש עוד כאלה
.ופשוט המשכנו לחפש בשכונה
ערכנו חיפושים נרחבים .אחר בריכות בחצרות אחוריות
,היינו נוסעים בסמטאות בוואלי .נעמדים על גגות המכוניות
,ג'יי טיפס על המכונית שלי
ועברנו סמטה אחר סמטה ,בבוורלי הילס
,וג'יי עמד על הגג שלי ואמר "!לא, לא... חכה, חכה"
היינו עולים ויורדים בסמטאות ,על אופנינו
.קופצים מעל גדרות ומחפשים
היית עולה ויורד בנקיקים, משתלט .על עמדות, היו לנו משקפות
הלכנו למקומות שבהם .מולאו הבריכות בעפר
רוקנו בריכה שלמה מעפר .כדי שנוכל להחליק בתוכה
,מצאנו כמה שהיו מלאות מים
אך היו צריכים לרוקן אותן .בדרך זו או אחרת. חובה
,המים היו צריכים לצאת ?והיו חייבים להחליק בתוכן. מבין
.בשלב מסוים, התלהבנו כל כך .היינו כמו לוחמי גרילה
,היו לנו משאבות בריכה חשמליות ,משאבות שפעלו על בסיס דלק
,מאות מטרים של צינורות ניקוז .מטאטאים, כל מה שצריך
,המון פעמים היינו מוצאים בריכות ,זורקים פנימה את המשאבה
,זורקים חוט חשמל מעבר לקיר ,מוצאים שקע פעיל
לא הכרנו את הבית .או השכנים, האנשים
.המים היו זורמים החוצה ‏-ניקזנו בריכת 113,000 ליטר
.בתוך פחות מ-4 שעות
‏90 אחוזים מהבתים שהוצעו למכירה
,בוב ביניאק קבוצת זפיר ,והייתה להם בריכה היא הייתה ריקה
.או עם 60 ס"מ של מים היינו מנקזים אותם
,ומחליקים עד שהשוטרים היו באים
.ואז היינו מסתלקים ,המתח היה רב-
,והיית צריך לעשות את זה עכשיו .וזה לא הגיע מאוחר יותר
כשיש לך בריכה מרוקנת ,שאתה יודע שתהיה פתוחה רק יום
יום וחצי וזה הכול, אתה צריך .להחליק בפנים כמה שאתה יכול
היית צריך כמעט לתזמן את עצמך ,כדי להיות שם מוקדם בבוקר
בניסיון להחליק קצת .ולהסתלק לפני שהשוטרים יבואו
.אלה היו מפגשי החלקה לא חוקיים
,וברגע ששמענו צופרים ,חריקת צמיגים
,מישהו היה צועק את מילות הקסם .לברוח", והיינו מסתלקים משם"
,בהחלט יכולת להיעצר
,מרטי גריימס מחליק בדוגטאון ,להיקנס בסכום גבוה ,כי בואו נודה בזה
הבריכות לא היו אותו הדבר .אחרי שסיימנו
אבי היה הורג אותי .לו היה עליו לשלם סכום כזה
חלק מזה היה הריגוש מהידיעה .שהמשטרה עלולה להגיע בכל רגע
נתפסנו בזמן שהחלקנו ,בבריכה בערוץ
ואני הסתתרתי על עץ .והבטתי למטה
,ולמטה היו שוטרים שחיפשו אותנו
וחששתי שאפיל ,את הסקטבורד שלי
,ואחד מהם ייחבט בראשו וחשבתי ...אלוהים, יעצרו אותי בגין"
".תקיפה והכאה"
,אם קרה שנתפסנו באתר כלשהו
,היינו חוזרים למחרת .וחושבים איך לא להיתפס כך שוב
,אם הם היו באים מלפנים
היינו מציבים שם מישהו .שעמד על המשמר
,אם הם היו באים מאחור היינו מציבים מישהו מלפנים ומאחור
.ועוברים דרך החצר הצדדית
עליך להבין, בן אדם, זו מלחמת ...בטון שאנחנו מדברים עליה. זה
...אולי תמצא בריכה ו .היא כאן היום, מחר איננה
,אם תחליק עליה .מוטב שתעלה על החרא זה
כשהבצורת הייתה בשיאה, דבר לא עצר את המחליקים הפולשים
מלהפוך גן עדן בחצר אחורית .של מישהו למקום מפגש פרוע
על שום בריכה לא חסו, ולכל ילד .התאפשר להיות מלך ליום אחד
חמישה או עשרה חבר'ה ,ממש השתוללו בבריכה
.דחקו את גבולות האחר .זו היה מראה מדהים
יכולת לחוש באנרגיה יוצאת .מהבריכה. זה היה עמוק
,רק להיות שם ,לעמוד מסביב היה מרגש מספיק
כי היית עד למשהו .שנדיר שרואים במקום אחר
,אם היית בבריכה ,עמדת שם, התכוננת לתור שלך
.נחשבת ל"רע" עוד יותר ,אבל אם היית שחקן אמיתי
שמנסה תמרונים ודוחק ,את הגבולות של המפגש
,היית כוכב רוק פנקיסטי .כלומר, בגדול
.דחקנו זה בזה כל הזמן .דחקנו והיללנו
,היית מסיים החלקה על הקצה .וכל "האחים" היו מריעים בקול
.העלינו את רמת האדרנלין שלנו .כך הדברים התפתחו
.מדי יום הצטיין מישהו אחר
זה היה כמעט כמו ,תחרות יומית בין כולנו
מי יכול לבצע ,את הדברים הכי מגניבים
ואז היינו מביטים לתוך הקצה "!הרדוד ואומרים זה לזה, "וואו
כשטוני אלווה או סטייסי פרלטה ,או ג'יי אדמס
או שוגו, או ביניאק או מיור ,או מישהו מביניהם נכנס לבריכה
,גם אם הם לא הכירו אותם ,ברגע שהאנשים הללו החליקו
אנשים אחרים היו רוצים .לשבת ולצפות וללמוד
.זה מה שזה באמת היה .זה היה מיוחד
- זי-בויס שולטים -
תחומי ספורט רבים אחרים .נגזרים ממשהו אחר
.אפילו מה שמייקל ג'ורדן עושה
,אנשים אחרים שיחקו כדורסל .והוא לקח את זה לרמה אחרת
,וסקטבורד, במובן נהדר ,בא מגלישה
,גלן אי. פרידמן צלם בדוגטאון אבל כשטוני וג'יי וסטייסי ...התחילו בזה, זה היה
.כאילו זה הגיע מתחום אחר לחלוטין
.לא ממש ידענו מה היה אפשרי .זה לא נעשה בעבר
אנשים חושבים שחשבנו .על כל זה כשזה קרה
.איש לא חשב על זה כשזה קרה
,דיברנו על כך לאחר מכן ,אחרי שניסינו את הדברים הללו
.אבל זה היה ספונטני למדי .לא היו שום תקדימים-
הם קבעו תקדימים מדי יום .כשהם יצאו והחליקו
עבדנו קשה כל כך ,כדי להשיג את הבריכות הללו
שלא רצינו שם אנשים אחרים כי ,ידענו שהאנשים ההם יביאו אחרים
.ושבסופו של דבר נאבד את הבריכה
.שמרנו אותן בפרופיל נמוך .לא גילינו לאיש
זה היה כמעט כמו אתר גלישה .מקומי שאסור לך להיכנס אליו
,ואם באת ללא הרשות שלנו .היית חוטף מכות
.לא באת עם מישהו לבריכה
היו צריכים לנהל ישיבה .בנוגע לשטויות כאלה
היו צריכים לערוך ישיבה .ולהצביע על כך
יכולת להתווכח על כך, לעשות ,מה שרצית. בשורה התחתונה
אם לא קיבלת אישור מהקבוצה ?והבאת מישהו, יודע מה היה קורה
.לא הרשו לך להחליק בבריכה
.אני לא עובד עליך .זה כמעט קרה לי. -חכו שנייה
עם המצאת גלגל האורתאן ,והיכולת לנסוע על קרקע חדשה
התפשטה ההתלהבות כשספורט הסקטבורד
שוב החל למשוך את תשומת לבם .של מתבגרים ברחבי האומה
החלו להסתובב שמועות ,על תחרויות ארציות
מה שעודד את הו ואנגבלום לבנות ,קרשים ולאבזר בהם את קבוצתם
.בשילוב מדים פשוטים
,היו לנו החולצות הללו ,היו לנו ליווי'ס
והיו לנו נעלי התעמלות ."כחולות מחברת "ואנס
,ואלה היו המדים שלנו .וכולם צייתו לדרישה
,זה מה שלבשנו .זה פשוט מה שהגיע מהשכונה
,כולנו די גדלנו יחד
,וכולנו החלקנו יחד .אז החברות הייתה גדולה
,ואולם, באותה העת .היה דחף תחרותי
מאנרגיית הפו"פ שבה כולם דחקו זה בזה
,שאם לא תצליח בזה ?לא תהיה ראוי לכך, נכון
.לכן היינו צעד אחד לפני כולם .היינו רגילים לתחרות זה בזה
אחד הזי-בויס תמיד היה .עם זי-בוי אחר
,היינו קבוצה מגובשת כל כך שהשתמשנו ביכולות של אחרים
כדי להמציא סגנון .שבסופו של דבר היה ייחודי
,לכל אחד מאיתנו היה סגנון אישי
אבל זה בעצם היה שילוב ,שלפיו כולנו זרמנו יחד
,וסקיפ וג'ף העריכו אותנו ואמרו ".כן, זה נראה טוב, בן אדם"
זכור לי שסקיפר אימן אותי .בנוגע לתנוחת היד שלי
.תנוחת היד שלי הייתה פסולה .זה נראה רע. זה היה סגנון גרוע
קבוצת ההחלקה הייתה טובה .כי הרגשת חלק מארגון
,זה היה משהו שעשית מדי יום .משלוש עד חמש
.זה כמו מעון יום
.אם פישלת, סקיפ ממש הציק לך
אבל באותה העת הוא היה .טופח לך על השכם ומייעץ לך
.הוא העמיד אותנו במקום .הוא רצה שנהיה קיצוניים
הוא רצה שנהיה שם .באור הזרקורים
.הוא רצה שנהיה גלויים
.הוא רצה שיכירו בצעדים שלנו ,הוא רצה את כל זה למעננו
אבל מה שהוא לא רצה .זה שנגיע לכלא
הוא לא רצה שנידרס על ידי אוטובוסים
כשעשינו "ברט" מתחת ?לגלגלים אחוריים, אתה יודע
,אבל באותה העת .הוא רצה שנהיה קיצוניים
אם הבטת בסיפור ,"פיטר פן והילדים האבודים"
פן לקח את הילדים ?והם ניצחו את קפטן הוק, נכון
אבל בעולם שלי, ובעולם של החנות .זפיר", הייתי קפטן הוק"
,ביסודו, ניצחנו את פן .והפכנו את כולם לשודדי ים
-‏ דל מאר, קליפורניה, 1975 -
,"ב-1975, "ביין סקטבורדים ,היצרן המוביל של קרשים וגלגלים
החיה את התחרות
בכך שערך את תחרות הסקטבורד החשובה הראשונה
,מאז אמצע שנות ה-60 .תחרות דל מאר הארצית
המפגש התחרותי היה מבוסס על .הדגם הקלאסי משנות ה-60
סוללת דיקט עם שכבת אורתאן ,נבנתה לתחרויות סלאלום
ובימת עץ קטנה הוקמה .לטובת החלקה חופשית
,שימו לב, כל המחליקים. התייצבו .בבקשה, באזור ההחלקה החופשית
כל המחליקים .אל אזור ההחלקה החופשית
פורמט התחרות המיושן ,לא הסתיים שם
שכן רבים מהמתחרים הראשיים ביצעו תנועות בעמידה
שהיו פופולריות במהלך השגשוג .הקצר של הסקטבורד בשנות ה-60
:‏"כתב העת 'סקטבורדר' ב-1975 .העולם לא היה מוכן לזי-בויס
בתוקפנותם הרבה, הם הזכירו" ".כנופיה ולא קבוצת מחליקים
,הגענו לדל מאר עם שטח להחלקה חופשית
,בגודל 36 מטר על 36 מטר
עם דיקט שעליו ציפוי ,אורתאן או משהו
והבטנו זה בזה ואמרנו, "מה "?אנחנו אמורים לעשות בזה
דל מאר הייתה המפגש הראשון של קבוצת זפיר
.עם עולם הסקטבורד המאורגן
ההחלקה הלא רגילה שלהם והתנהגותם הפרועה
.תייגו אותם כבר בהתחלה כזרים
זה היה כמו קבוצת הוקי .שהולכת לתחרות החלקה אמנותית
,פגי אוקי קבוצת זפיר הרגשת שיש הבדל אמיתי .בינינו לביניהם
כשהם מחקים את סגנון הסיבובים ,הנמוכים של לארי ברטלמן
ורכיבה על ,קירות הבריכות האנכיים
לקחו הזי-בויס את מסורת ההחלקה בעמידה
.ותקעו אותה עמוק באדמה
הם לא אהבנו אותנו מהרגע שהם ראו אותנו כי
לא היינו חלק מהסטאטוס-קוו .שהם התלהבו ממנו
אנשים בדיוק הסתכלו עלינו ?כאילו, "וואו, מה זה
,החבר'ה הללו מזפיר" ".זאת לא החלקה, בזפיר
ואני זוכר ,שאני וג'יי היינו כאילו
?על מה אתם מדברים" .זו החלקה בסקטבורד
?מה אתם עושים, לעזאזל" "!הרמת הגלגלים הקדמיים וכל זה
היינו להקת הרוק הכבד .של דוגטאון
באנו בכוונה .לבעוט לבחורים הללו בתחת
ישר נכנסנו להם לראש. לבשתי ,את בגדי הסרסור הכי טובים שלי
ניגשתי אליהם, דחפתי הצדה ,את האימהות והאבות הללו
זרקנו על שולחן את טופסי הרישום .שלנו וביקשנו את הגביעים שלנו
הייתה לנו התחמושת וידענו .שפשוט נתפרץ ונדהים אנשים
מטרתנו הייתה ללכת .ולשתק את הבחורים הללו
,לשתק את טיי פייג', את פול אנג
,לשתק את הסטר ,לשתק את סקולברג
.כל החבר'ה ההם, אחי
המחליק הראשון מקבוצת זפיר" שהשתתף בתחרות"
,היה הצעיר והמוכשר מביניהם
,ג'יי אדמס בן ה-13 שהאנרגיה הטעונה שלו
וצעדיו הנועזים ייצגו .את סגנון דוגטאון
ג'יי אדמס יצא בתכנית ההחלקה ,החופשית, הראשון מקבוצתנו
וידענו שלא היה להם מושג .מה הם עומדים לראות
ובום, העולם השתנה. עולם .הסקטבורד לא יהיה עוד כבעבר
הוא ביצע תעלולים .שהוא לא ביצע בעבר
.ג'יי עשה "ברט" מהצד של הבמה ?זוכר את זה
,מצד הבמה, הוא ירד לאדמה .אז קפץ חזרה לבמה והחליק
.אנשים השתגעו .הם לא האמינו
.זכור לי שהסתכלתי עליו
הוא הסתובב 360 מעלות, כפוף .על הקרש. זה היה חדש בשבילו
רבים מהמתחרים שהיו רגילים לצורת עמידה קלאסית יותר
.לא התרשמו ממנו
,הם היו לא קונבנציונליים
ולא היה להם אכפת .אם שפטו אותם כראוי
,הם פשוט באו לשם כדי להחליק .להתפרע וליהנות
.'ברוס לוגן, ראס האוול וטיי פייג ,הם היו מחליקים נהדרים
אבל תנועות ההחלקה שלהם היו .מבוססות על דוגמה משנות ה-60
ואנחנו החלטנו לעשות את זה .כמו גולשים משנות ה-70
הם מעולם לא כופפו ברכיים
וביצעו סיבוב ברטלמן .בסקטבורד שלהם
לא היה שם אדם אחד .שהחליק בסגנון שלנו
,כולם החליקו כמו אנשי-קו ,וכולנו החלקנו, גלשנו, זרמנו
.נכנסנו לכל חור קטן
,הם לא ידעו איך לשפוט את זה
איך להתאים את זה לקריטריונים .שלהם ולהעניק פרס ראשון
חלק מהבנות לא אהבו את העובדה ,שהחלקתי כמו בחור
,אז הן פנו לשופטים ומחו
ואחד השופטים אמר שאני מחליקה .טוב יותר מחלק מהבחורים
פגי אוקי זכתה במקום הראשון .בסגנון חופשי לנשים
ג'יי אדמס וטוני אלווה זכו במקום השלישי והרביעי
,בסגנון חופשי לנערים
ונייתן פראט זכה במקום הרביעי .בתחרות הסלאלום לנערים
הנוכחות המידבקת של קבוצת זפיר והכישרון הרב שלה
עוררו את התיאבון של יצרני .הסקטבורד החשובים בתעשייה
כל החברות החליטו שהן צריכות ,שמישהו מכם יהיה בצוות שלהן
.אז הן חיזרו אחריכם
שישה חודשים ,לאחר האירוע בדל מאר
איבדו ג'ף הו וסקיפ אנגבלום את קבוצת הסקטבורד
.שעמלו קשה כל כך למען הקמתה
,שנה לאחר מכן ,בשל בעיות עסקיות שונות
."נאלצו לסגור את החנות "זפיר .היא לעולם לא נפתחה שוב לעסקים
לג'ף הו ולסקיפ לא היה הכסף .להתחרות במי שניסו לקנות אותנו
אני חושב שזה עצוב למדי .שקנו אותנו, מצד אחד
מצד שני, מה ילד עושה כששמים .מולו חטיף שוקולד? זה מה שקרה
,התקשיתי להתמודד עם זה
כי יכולתי לראות שדברים .פשוט עומדים להתמוטט
,היה קל ביותר לכל חברה לבוא .ופשוט לקטוף את מה שהיא צריכה
,קרייג סטסיק "ממקימי חנות "זפיר ,לא היה סיכוי שזה יחזיק מעמד .שכל הקבוצה תישאר יחד
,זה היה צריך להגיע למקום אחר
כי בתוך כל מה שקרה .הייתה אנרגיה רבה כל כך
זה היה צריך לפוצץ .את עצמו ולהיכבות
כולנו התחלנו להסתעף ,בכיוונים שונים
וייצגנו חברות שונות .שהתחרו זו בזו
,מה שקרה זה שאחרי דל מאר ,כל התחרויות הללו החלו לצוץ
ומדי סוף שבוע .היינו הולכים לתחרות אחרת
,ואז, לפתע, אמרנו ".רק רגע. יש בזה יותר"
פשוט היה ברור .שיקרה כאן משהו מעבר
שנראה כאילו ספורט הסקטבורד .עומד להיות ממש פופולרי
‏- 30 מיליון מחליקים - בסקטבורד בארה"ב
ב-1975, היה הסקטבורד ,בדרכו להתאוששות כלל ארצית
"מה שעודד את כתב העת "גולש ,"להשיב את "סקטבורדר
שפורסם במשך תקופה קצרה .בשנות ה-60
בגיליון השני של כתב העת הופיעה הכתבה הראשונה
,של קרייג סטסיק על דוגטאון
תיעוד אישי של הרפתקאות הגרילה .של הזי-בויס של דוגטאון
המילים והתצלומים של סטסיק היו לתבנית בעבור הגישה והאסתטיקה
שהגדירו את תרבות .הסקטבורד המודרני
,לקרייג הייתה דרך להביט במצב
,לצלם אותו, לכתוב עליו
ואז לתת את זה לילדים .ולהצית להם את הדמיון
איזה ילד באוהיו ,אולי היה מביט בזה ואומר
,אלוהים, יש שם חלום" ".ויוכל להיות לי חלום משלי
זה בהחלט דיבר אליי .ואל כל תושבי וושינגטון
ההחלקה המטורפת בסגנון .וניס/סנטה מוניקה שאימצת
זה היה משהו כשגדלתי ...במונטנה, שלא ידעתי
.כלל לא ראיתי בזה קטע היספאני פשוט חשבתי שזה
?סוג מטורף של אמנות, אתה יודע
.סטסיק, כמובן, היה המורה .הוא כתב סיפור נהדר
.כתיבתו עודדה עימותים .זה היה כמו הנטר תומפסון
.זה היה כאילו, "אנחנו עובדים עליך .אנחנו אוהבים את זה
?ואתם יודעים מה" "?אנחנו טובים בזה. איך זה
הדבר היחיד הבטוח הוא" ,שכשתיגע במדרכה בשיא המהירות
,לא ישנה למען מי אתה מחליק" ".או מה שמך
אתה קורא את זה במרחק .‏5,000 ק"מ משם בעיר מושלגת
,אז אנחנו חיים את זה דרך הכתבה
.וחיינו למען כתב העת הזה ,זה היה תחנת הרדיו שלך
.כי אינך רואה אותם זזים
אתה פשוט צופה .בתצלומים בכתבי העת
התצלומים באמת תרגמו ,את מהות התנועה
.את אופי החיים שלכם ,הם אמרו הרבה יותר מאשר
".הנה בחור על סקטבורד"
.הם הראו אורך חיים .הם הראו גישה. הם הראו קוד
.זה היה תוקפני וזה היה מסוגנן .זה לא היה מכני
היית רואה כתבה על דוגטאון עם ...מכנסיים קרועים, פשוט קרועים
".והיית אומר, "אני רוצה את זה
ילדי דוגטאון הגיעו למסיבות .בהוליווד ובילו עם כוכבי רוק
הם פורצים לתוך חצרות ומחליקים !בבריכות. אני רוצה! תרשום אותי
,כולם התלהבו מעניין דוגטאון
כי לא ראינו בכתבי העת שום צוות .סקטבורד אחר שעשה את זה
.יצרנו מכם מיתוס
פשוט קראנו ודיברנו על זה .הרבה כל כך בזמן ההחלקה
,למרות שאולי קשה להאמין
סקטבורדר" היה כתב העת" הנמכר ביותר ב-1978
."בעבור כל "סאוטלנד קורפוריישן .אלה כל המינימרקטים
.זה היה העיתון הכי נמכר שלהם .היו הזדמנויות רבות לעשות כסף
עם כתבות דוגטאון .באו הכרה בינלאומית ותהילה
לראשונה בהיסטוריה הציעו למתבגרים סכומי כסף אדירים
כדי שיתחרו במשהו שעד אז .נחשב לפעילות פרועה ותו לא
שילמנו לנו כדי .להחליק בסקטבורד
דמיינו ש"נייקי" ניגשים ,היום לילד ואומרים
‏"נשלם לך 10,000 דולר
כדי שתרסס" .כתובות גרפיטי ברחבי העיר
אנחנו ניתן לך חסות" ".כדי שתרסס כתובות גרפיטי
,כך זה היה בשנות ה-70
לקבל תשלום כדי להחליק .בסקטבורד. זה היה טירוף
.זה נראה כמו כסף על כלום
פשוט היינו במקום הנכון .בזמן הנכון, והיינו בכתבי העת
אנשים מביטים בכתבי העת .הללו והם רואים אותנו
,בכל מקום שהלכנו אליו .זכינו ביחס של מלכים
...היה שטיח אדום בכל מקום, והדבר הכי מעולה
היה שלא היינו התלמידים .המצטיינים בבית הספר
היינו אלה שהיו בוחרים בהם ,"כ"אלה שיצליחו הכי פחות
ומשום מה, כשעשינו משהו ,שכולם אמרו שהוא בזבוז זמן
בסוף השפענו .על ילדים ברחבי העולם
,זה הפך לעניין של כוכבי רוק ?אתה יודע
,נסעתי ללונדון, אנגליה .ב-1976 או מתי שזה לא היה
הם קראו על שמי אתר החלקה .בתוך תיאטרון נטוש בלונדון, אנגליה
".אמרתי, "חכו שנייה. זה מטורף
טוני היה האדם הראשון .שהכרנו שהחל להתפרסם
פרסמו עליו כתבות בכתבי העת ."פיפל", "אס" ו"רולינג סטון"
ב"סקטבורדר", הוא נבחר .למחליק הסקטבורד של השנה
ב-1977, נבחר טוני אלווה למחליק הסקטבורד של השנה
במשאל הקוראים העולמי ."של כתב העת "סקטבורדר
,הזכייה של טוני במקום הראשון
יחד עם 4 דירוגים נוספים ,בקרב 11 הדירוגים העליונים
דחפו את מחליקי דוגטאון אפילו ,עמוק יותר לתוך אור הזרקורים
מה שעודד הצעות גדולות מנותני חסות עשירים
שביקשו לרכוב על גל הפופולרית .הגובר של הספורט
רק בחורים מעטים ,הרוויחו בזה כסף טוב
.וסטייסי היה אחד מהם .סטייסי, הוא הרוויח כסף טוב
התחלתי להביא הביתה המחאות ,והוריי הביטו בהן ואמרו
?מה קורה פה" "?מאיפה הכסף הזה
סטייסי היה מחליק הסקטבורד .המסחרי המצליח ביותר בעולם
נמכרו יותר פריטים מדגם הוורפטייל-סקטבורד שלו
מאשר מכל סקטבורד .אחר שיוצר אי פעם
ההתנהגות של סטייסי הייתה .בוגרת יותר מהתנהגותנו
צריך לתת לו קרדיט על כך כי
הוא הציג את עצמו באופן מקצועי .יותר משאנחנו הצגנו בזמנו
הוא סייר המון בעולם. בכל פעם ,שצלצלת לביתו של סטייסי
,אה, הוא באיזה מקום" ".אוסטרליה, אנגליה, גרמניה, יפן
רציתי להראות לעולם .מה זה ספורט הסקטבורד
- ...דוגטאון" תשוב מיד" -
.מה זה? -זה סקטבורד ?כמו מה זה נראה
המלאכים של צ'רלי - - רשת איי.בי.סי
?סקטבורד ?משהו מיוחד, נכון-
.גדלתי בסנטה מוניקה ,היו המון סמים בחוף שגלשתי בו
וראיתי המון בחורים שידעתי .שיישארו על החוף עד סוף ימיהם
.ורציתי שייצא לי מזה משהו .זה היה הכרטיס שלי לצאת משם
,סוף סוף הייתי טוב במשהו בחיים .ולא רציתי לוותר עליו
ב-1979, היה סטייסי פרלטה למחליק השני מדוגטאון
שניצח במשאל הקוראים ."הכלל עולמי של "סקטבורדר
הוא הפסיק להחליק באופן מקצועי .וחבר לג'ורג' פאוול
,"יחד הם הקימו את" פאוול-פרלטה ,והוא הקים את בריגדת בונס
,והוא בחר בכל בעלי הכישרון
והבחורים המעטים שבחר בהם .בזמנו היו פשוט מהפכניים
- סטיב קביירו -
- טומי גוורו, לאנס מאונטיין -
- טוני הוק -
- מייק מקגיל -
- אלן "אולי" גלפנד -
- רודני מאלן -
זו פשוט הייתה קבוצה מדהימה של מחליקים
שעשו להחלקה את מה ,שקבוצת זפיר עשתה בשנות ה-70
והוא היה הגאון .שעמד מאחורי הכול
במערכת יחסים שהשתרעה ,על פני שלושה דורות
חבר פרלטה לקרייג סטסיק
,כשותפו בתחום היצירה .ומורו משכבר הימים
באמצעות סדרת סרטי וידאו ,חלוציים על סקטבורד
הציגו לראווה סטסיק ופרלטה את הכישרון המדהים של בריגדת בונס
.בפני מחליקים ברחבי העולם
זה היה להרפתקת הסקטבורד .הגדולה ביותר בכל הזמנים
אני לא מרגיש שנכנסתי לזה עד .שהייתי מאחורי הקלעים. פרחתי
למרות שפרלטה היה למחליק שזכה להצלחה הכלכלית הכי גדולה
מקרב בני דוגטאון, שני המחליקים שייצגו את רוח דוגטאון
וקצרו הכי הרבה שבחים .היו טוני אלווה וג'יי אדמס
- ג'יי אדמס -
ג'יי ואני, העניין שהיה לנו הכי הרבה במשותף
,היה ששנינו שובבים בטירוף ?אתה יודע
כולנו היינו מטורפים, אבל ג'יי .עודד אותך לעשות שטויות, בן אדם
ג'יי היה פסיכי. הוא נהג לצרוח ולעשות פרצופים אוויליים
.לקשישות באוטובוס
...הוא עשה פרצוף עכברוש והוא .אלוהים, זה היה מטורף
הגענו לשלב שבו האוטובוס סירב .לאסוף אותנו או אפילו לעצור
הם האיצו כי הם לא ידעו אם יחטפו אבנים
או אם ג'יי יוריד .למישהי את הפאה מהראש
.הם לא ידעו מה יקרה, לעזאזל
,ג'יי גם בא מבית הרוס
והיה לו אב חורג ,שהתייחס אליו יפה
ודחף אותו מאוד ,בתחום הגלישה והסקטבורד
ולקח אותנו לאתרי החלקה .ודחק בנו בדרך אוהבת
כשאתה בן שש או שבע, אינך חושב .יותר מדי על גלישה מקצועית
,אתה פשוט רוצה להיות גולש .להיות ילד
.לא חשבתי יותר מדי על העתיד .זה פשוט הגיע, אתה יודע? -כן
,ואז, בגיל 12 או 13 .כבר נקבע שזה מה שאעשה
?אתה מבין? -מה זאת אומרת .אחליק בסקטבורד ואגלוש בים-
?אתה מבין אותי
יש ילדים שנולדים .ומגדלים אותם על קרקרים וחלב
הוא נולד וגודל .על גלישה וסקטבורד
כשאלוהים החליט לברוא ,את ספורט הסקטבורד
".הוא אמר, "ויהי ג'יי אדמס
ג'יי אדמס היה המחליק .הספונטני ביותר שפגשת מימיך
.הוא היה מוכשר ביותר
ג'יי היה המחליק/גולש/ספורטאי .המוכשר מכולם, מבטן ומלידה
הייתה לו אנרגיה .שלא ראיתי שכמותה
,מבחינה החלקה .אין איש כמוהו. הוא המקור
,כשהוא החליק .צפית בזמן שמשהו קרה
,לכן ג'יי נהדר כזה .כי מאז השתנה הכול
.ג'יי לא מתאמן .ג'יי לא עושה את זה שוב
,הוא לא עושה את זה פעמיים .הוא לא עושה את זה שלוש
הוא אפילו לא עושה את זה .פעם אחת. זה נגמר לפי שזה קורה
הוא יהיה באמצע תמרון
,והכול יתמוטט עליו
,ואיכשהו, באמצע האסון
הוא ייצור מזה משהו אחר .שיהפוך לאמנות
ההחלקה של ג'יי אדמס .הייתה זרם תודעה של ספורטאי
,באמצעות גישה שנראתה פזיזה הוא ביצע מספר תמרונים אוויריים
שניבאו מה מחליקים .יעשו בשנים הבאות
כשספורט הסקטבורד סוף סוף ,התפתח ואנשים הרוויחו הון
.לא היה לו אכפת
,לכולם אכפת טיפה מכסף, פשוט
דברים לא תמיד מסתדרים ?כפי שרוצים, אתה יודע
זה לא עניין אותו, ואני חושב .שלא זו הסיבה שהתחיל בזה
הוא מעולם לא התעניין באף אחד מהתגמולים החומריים
.שההתלוו לספורט הסקטבורד
,"הגישה שלו הייתה "לכו תזדיינו
מבחינת כל התמסחרות .ספורט הסקטבורד
זה היה סתם לכיף
.לפני שזה הפך רציני מדי
אתה מבין אותי? בימי תחרויות .החובבנים, זה פשוט היה כיף
וכשזה הגיעו להחלקה המקצועית .בבריכות, זה פשוט הפך רציני מדי
?"מה זאת אומרת, "רציני מדי
,ג'יי אדמס קבוצת זפיר .נראה כאילו החבר'ה נהנו פחות ,זה היה יותר כמו עבודה
.עם המון מתח ?אתה מבין אותי
,כשדברים התמסחרו .אני חושב שזה הפחיד את ג'יי
.הייתה אחריות .היית חייב להגיע בשעה מסוימת
.עליך להדגים .עליך לעוף פה
,אנשים פנו אליך ,הבטיחו לך משהו
הכריחו אותך לחתום ,על חוזים בעודך קטין
,קרייג סטסיק "ממקימי חנות "זפיר ,אמרו לך מה לעשות ...לאן ללכת, איך להתנהג
.לאנשים הללו לא היה אכפת מג'יי
הוא היה תמים כל כך ביחסו ,לאנשים הללו במצבים הללו
.והוא האמין למה שאמרו .אנשים פשוט רצו את מה שהיה לו-
.הם פשוט רצו חלק ממנו
זה פתח דלתות להמון דברים ,שסביר להניח שהם אסורים
כמו לנשור מהלימודים
ולקנות חשיש ולחגוג .וכל מיני דברים כאלה
,אבל זה גם עשה דברים טובים
למשל זה עזר לי לשלם את .שכר הדירה של אמי ודברים דומים
?יש בך חרטות ...כן, יש חרטות-
על כך שהשתמשתי בסמים ?ודברים דומים. אתה יודע
,שהחלקתי פחות משהייתי צריך .חגגתי יותר מדי
פספסתי חלק גדול מהזמנים הטובים
כשעשיתי דברים .שלא הייתי צריך לעשות
...אתה מבין אותי? למשל
,פשוט לצאת .להשתכר ולחגוג ודברים דומים
כשיכולתי לעשות .המון דברים אחרים
או הצד העסקי, שיכולתי ,לקחת אותו ברצינות רבה יותר
ולשווק את עצמי או למצוא מישהו ?שהיה משווק אותי אחרת, יודע
,אז אני מניח שאלה חרטות קטנות .אבל לא משהו ששווה לבכות עליו
.אבל אתה מתלהב ממה שקרה ,כן... כלומר-
יש טעויות מסוימות שהייתי רוצה לתקן, אבל
,אני לא לוקח את זה קשה מדי .אתה מבין אותי? -כן
?אתה רוצה לומר מהן .בדיוק אמרתי מהן. -לא, בסדר-
סביר להניח שלג'יי ,היו חיים קשים ביותר
.כשמדובר במישהו שעדיין חי
תקבל הזדמנות אחת ,לעשות את זה
,ואם תפספס אותה ...לא תקבל אותה שוב, וזה
.החלק הכי קשה בזה
,זה החלק הכי קשה ,וקשה לי אפילו לצפות בזה
כי אני צופה בזה ובבחור ,כמו ג'יי אדמס, ואני אומר
.היה צריך להיות לו הכול" ".היה צריך להיות לג'יי הכול
ומעציב אותי שלא היה לו זאת ...כי הוא היה
.הוא היה טוב יותר מכולנו
- טוני אלווה -
.אבי היה טיפוס מסור למדי ,הוא היה טיפוס קפדן למדי
והמון דברים, המון תוקפנות ,שיצאה כשהוא תקשר איתי
העברתי אותה אל .ההתמודדות שלי עם אנשים
טוני ממש הפיץ את זה, "היי ".בן אדם, אהיה מספר אחת, וזהו
.טוני היה מיק ג'אגר .הוא היה קיצוני. הוא ייצג את כולנו
.הוא התפאר. הוא הופיע
בזמנו, הוא היה מייקל ג'ורדן .של הסקטבורד
.ובו בזמן, הוא היה דניס רודמן
,לטוני הייתה אישיות ממש חזקה
,וכשבילית איתו ."ביליתי ליד "המופע של טוני
סביר להניח שטוני היה האדם ."הראשון שלימד אותי מה זה "אגו
לכולנו היה אגו נפוח. שלו היה .נפוח יותר משל כולנו גם יחד
,אם לאדם יש אגו נפוח .מוטב שתהיה לזה הצדקה
.ואצל טוני, הייתה לזה הצדקה
לא תגיע לרמות הללו .באמנות שלך אלא אם יש לך אגו
האקט אמר שכשנהג ללכת איתך ,לבריכות, הוא אמר שהיית מגיע
,ניגש אל כולם בחלק הרדוד ואומר ".זהו זה, חבר'ה. אני פה. צאו"
.לאו דווקא ,אולי עשיתי את זה כמה פעמים
אבל בדרך כלל נתתי .ליכולת ההחלקה שלי לדבר
,התזמון ושווי המשקל שלו המהירות והזריזות
.היו הרבה מעבר לאלה של אחרים .זו הייתה פשוט עובדה ידועה
,כשראית את טוני מחליק .הוא היה הרבה מעל לאחרים
,הסגנון והזרימה שלו .והקווים שהוא צייר
בזמנו, זה היה טיפה מפותח יותר .מאשר אצל בחורים האחרים
הוא הצליח להחליק בבריכה .בצורה זורמת וללא מאמץ
,ואז, באותה העת
כל סיבוב הותקף .כאילו חייו היו תלויים בדבר
,הוא היה מתחרה קשוח ביותר .וטוני רצה את הפרס
תמיד רציתי להיות הטוב ביותר .ותמיד הייתי תחרותי ביותר
.היעד שלי היה להיות אלוף העולם .רציתי להיות הכי טוב בעולם
"ב-1977, ב"עולם גדול של ספורט ,של איי.בי.סי
היה טוני אלווה לאלוף הארצי .הראשון בספורט הסקטבורד
בגיל 19, להיות אלוף הארץ לגברים בספורט הסקטבורד
.היה דבר גדול בשבילי
זה היה כמו מוחמד עלי .שמכסח את ג'ו פרייזר
שישה חודשים לאחר ,הניצחון באליפות העולם
,דחה טוני את עולם נותני החסות
ובצעד חסר תקדים יצא לדרך לבד ,והקים חברת סקטבורדים משלו
."אלווה סקייטס"
,זו הייתה נקודת המפנה כי עשיתי כל מה שיכולתי
,כשהחלקתי למען חברות אחרות
,והרווחתי למענן המון כסף .בלי שאפילו אצטרך לדגמן
,במובן הזה הוא היה מקצוען ,ורצה כסף בתמורה לכל מה שעשה
ובשלב מסוים .הוא ראה שניצלו אותו
אז הקמתי חברת סקטבורדים .משלי בגיל 19 שנה
.בזמנו הייתי אנוכי למדי
,הגישה שלי הייתה ,אני ארוויח כסף. אני ארוויח"
.אני אטייל בעולם" .אני אזיין מדי לילה
".אעשה את הכול עכשיו"
כשטוני אלווה יצא עם הפרסומת ,הראשונה לחברה הראשונה שלו
זו הייתה מהפכה מוחלטת .של תעשיית הסקטבורד
,אנשים פשוט התלהבו כל כך
,כי הנה האיש הזה שעומד .כולו ממש קשוח
ולפתע, הפרסומת כבר .לא הייתה על הסקטבורד
.לא היה לה קשר למוצר .דובר בגישה
.לא הייתה שום התלבטות .טוני היה כוכב רוק'נרול
.הוא היה מאוהב כל כך תהילה .הוא היה מאוהב כל כך בעצמו
.הוא קפץ מעל חביות .הוא טס במורד גבעות
,הוא החליק בסגנון חופשי .בסגנון רחוב, הוא עף מרמפות
.הוא עשה את זה טוב מכולם
.הוא היה מחלוצי ההחלקה אני חושב שהוא ממש
עזר להראות מה ניתן .לעשות על סקטבורד
טוני אלווה היה סמל שיכולתי להעריץ
.כשנכנסתי לראשונה לספורט
לדעתי, הוא מחליק הסקטבורד .החשוב ביותר בכל הזמנים
.יכולת להביט בתצלומים, בסרט .יכולת להביט בבחור שדיבר אז
מאחר שהייתי מחדש ,ההחלקה האנכית
,והייתי המבוגר מבין כולם ,ואני בן 21 בלבד
אנחנו אומרים שהגיל איננו .משמעותי כשעוסקים בתחום
טוני הוא הצ'אק ברי .של ספורט הסקטבורד
,טוני פיתח סגנון
.וטוני ימשיך בסגנון הזה כל חייו .זה מה שהוא עושה
וזה מה שהוא תמיד עשה .ותמיד יעשה
,אין סיכוי שתוכל לומר ,"זמנו עבר"
עד שהבחור יעזוב לחלוטין את התחום ולא יוכר
כאדם שמעריכים אותו מאוד .בעולם ספורט הסקטבורד המקצועי
,לו היה היכל תהילה לסקטבורד
טוני אלווה הוא השם הראשון .שצריך לתעד שם
- ההחלקה בסקטבורד אסורה -
- הדוגבול -
.גרנו במקום בשם דוגבול
,היינו שם מדי יום .פשוט החלקנו כל היום
,בהתהפכות גורל אירונית זה היה באתר יוקרתי
בשכונת צפון ,סנטה מוניקה האמידה
שם התאחדו הזי-בויס למפגש האחרון שלהם
במה שהם ראו בו .את היהלום שבכתר
.היה ילד, דינו, שגר שם ,הוא גסס מסרטן במוח
.והוא התלהב מסקטבורד
.הילד עמד למות ,הוא הלך אל אביו ואמר
.למעני, רוקן את הבריכה" ".תן לחבריי להחליק כאן
.למחרת, הוא היה שם עם המשאבה .יומיים לאחר מכן, החלקנו בפנים
,מדי יום אחה"צ, אחרי הגלישה היינו הולכים אליו, מבלים איתו
.ומחלקיים בבריכה שלו
.במקום שאפילו לא תוכל לדמיין
אנשים לא יכולים לדמיין את .הבריכה הגדולה, את הנכס יפהפה
.מותר לך להחליק שם
דוגבול היה המקום היחיד .שיכולנו להחליק בו בשקט
,מבחינתנו זה היה פארק החלקה
כי הבעלים הרשה לנו .להחליק שם והוא צפה בנו
היו כל מיני כלבים ,שחיו מסביב לבריכה
והם תמיד תקעו את האף שלהם ,לתוך עדשת המצלמה של פרידמן
,וכך, בסופו של דבר .("זה נקרא דוגבול ("כלב
,ובעבור כולנו .מפגשי הדוגבול היוו את השיא
החבר'ה הלכו לשם מדי יום .והחליקו והחליקו כל היום
,שכללנו המון דברים
.ובילינו המון בבריכה אחת
כמעט כל הקבוצה המקורית ,הייתה באותו יום בבריכה
,מה שהיה מוזר ,כמו בחנות "זפיר" הישנה
,כי הייתה לך כל הקבוצה ,וזה היה בסנטה מוניקה
,וזו הייתה הבריכה המדהימה מכולן .ולא רצית שאף אחד אחר יהיה שם
,הצוות, במובן מסוים .מעולם לא היה כך
כי לפתע, כולם מפורסמים .והם יודעים את זה
.אבל אנחנו עדיין דוחקים זה בזה ,אבל זה העניין-
.אתם דוחקים זה בזה .אין מישהו אחר, רק הצוות המקורי
בסופו של דבר ,הגענו לחלק העליון חזק כל כך
ופשוט תפסנו את קצות .הקרשים שלנו, ואת המעקה והכול
התחלנו לקפוץ החוצה .וממש לעוף
.זה פשוט שינה את כל המשחק
,'באותה התקופה, סתיו 77 אז טי.איי קפץ באוויר
.בתוך הבריכה
כולם היו שם, ואנשים עשו קטעים .קטנים באוויר במקומות שונים
,אבל מה שטוני עשה יום אחד ,אני חושב שבספטמבר
,הוא הלך, הרים את הקרש ,הסתובב באוויר
.חזר לתוך הבריכה והצליח
.לא יכולת להאמין
,זה משהו שניתן לתאר היום
,אבל אתה לא מבין .כי זה דבר מובן וזה מקובל
אנשים אחרים אמרו שאנשים עפו .במקומות אחרים, בזמנים אחרים
אף אחד לא עשה את זה כפי .שטוני עשה את זה, או טוב כמוהו
,ואיש לא עשה את זה בסגנון .במשך שנים, מלבד הצוות הזה
יש נקודות של אבולוציה בכל ספורט ובכל אמנות
שמתרכזות סביב אירועים משמעותיים
.שמגדירים את מה שבא אחר כך
כשהזי-בויס התחילו להחליק ,בתוך בריכות שחייה
הם הפרו את הסטאטוס-קוו .וערערו את הרעיון של מה אפשרי
,טוני אלווה פעל לפי הקו הזה
ואז הניע את גופו ואת הקרש ,למעלה ולתוך האוויר
כשתמרונים על בסיס אווירי הפכו לנקודת מוצא
בעבור הדורות הבאים .של מחליקי סקטבורד מודרניים
דוגטאון היה ההתחלה האמיתית של כל ההחלקה האנכית
וספורט הסקטבורד המודרני .כפי שהוא מוכר היום
.זו הייתה ההתחלה
לא רואים היום תחרויות .סקטבורד כפי שראו בדל מאר
לא רואים שטח חלק
עם בחורים שמסתובבים .‏360 מעלות ועושים פירואטים
,הם עושים את זה בצינורות
,ובשורה התחתונה ,חצי צינור היה מה שהבריכה הייתה
ועדיין לא הבנו ,איך לבנות חצי צינור
אז נאלצנו לרוקן בריכות .ולהחליק בפנים
"לא יהיו שום "משחקי איקס או תחרויות. לא היה שום דבר
לולא מרבית הבחורים ,שהחלקתי איתם והתחריתי בהם
.וכל הסצנה ההיא .שם הכול התחיל
קרייג סטסיק ראה את מה ,שעשינו לפני שאחרים ראו
.והוא האמין שזו תרבות
.והוא הציג את זה כתרבות
אנשים חשבו שזה היה דבר .שטיפשי שילדים קטנים יעסקו בו
קרייג סטסיק הבין .שזו יותר שלוחה של החברה
.לדעתי זה היה מעשה משמעותי ,לדעתי עשיתם דברים שונים
ואני חושב שכשהתחלתי להיות .מעורב בזה, איש לא העריך את זה
,ספורט הסקטבורד ללא קרייג סטסיק, עלול היה להפוך
.לליגת כדור בסיס לילדים .זה היה סתם דבר חדש
אבל באופן שבו קרייג ,הציג את זה וכתב על זה
,זה ממש העלה את זה לרמה אחרת .וזה העניק לזה משמעות
כל העניין של דוגטאון אמר .שזה לא ספורט של כדור ומחבט
.לא מדובר בניצחון או בהפסד .מדובר בתהליך
.מדובר באמצעים, לא במטרה
הספורט הזה אינו בן חורג ...של ספורט אחר. הוא בעצם
.הוא כמעט צורת אמנות
אני חושב שכולנו חיפשנו ,את הבילוי הכי טוב
,הנסיעה הכי טובה
,החיכוך הכי גדול
?הטיפוס הכי טוב, אתה יודע .החבית הכי טובה. כן
לא להתעלות זה על זה, אלא פשוט ,לשאוף להגיע לדבר הכי טוב
כי לא ניתן היה לתאר .את ההרגשה שחווית
,שוגו קובו נשוי, אב לשני ילדים - - .עובד וגולש בהוואי
,בוב ביניאק, איש עסקים - - .נשוי וגר במליבו, קליפורניה
נייתן פראט הקים את החנות - - "לאבזרי גלישה, "הורייזונס וסט
- ."על חורבות החנות "זפיר -
הוא נשוי, אב לשני ילדים - - .וגר בסומיס, קליפורניה
- .סטייסי פרלטה יוצר סרטים -
הוא גר עם בנו - - .בסנטה מוניקה, קליפורניה
ג'ים מויר בעלים ומנהל - - ."של "דוגטאון סקטבורדס
הוא גר עם בנו - - .בווניס, קליפורניה
אלן סרלו - - .סוכן נדל"ן ואלוף גלישה
הוא גר עם אשתו - - .ושני ילדיו במליבו, קליפורניה
כריס קהיל - - .נראה לאחרונה במקסיקו
טוני אלווה - - "בעלים ומנהל של "אלווה סקייטס
- .באושינסייד, קליפורניה -
,הוא אב לשני ילדים - - .והוא מחליק מדי יום בתוך בריכות
- .פול קונסטינטינאו עובד כמכונאי -
,הוא גר בסנטה מוניקה - - .קליפורניה
,ג'יי אדמס בריא ושלם - - אולם מרצה עונש מאסר
בכלא בהוואי - - .בגין האשמות הקשורות בסמים
,פגי אוקי, אמנית ומעצבת - - .פועלת למען איכות הסביבה
היא גרה וגולשת - - .בקרפנטריה, קליפורניה
ונצל ראמל בעל חווה - - .הידרופונית שאותה הוא מנהל
הוא נשוי ואב לילדים - - .שחי בקייפ קוד, מסצ'וסטס
סקיפ אנגבלום הבעלים של - - ."חברת התעופה "סנטה מוניקה
הוא בונה גלשנים - - .וסקטבורדים ייחודיים
הוא שחקן - - .שמתגורר במערב לוס אנג'לס
- "ג'ף הו מייצר גלשני "ג'ף הו/זפיר -
,בחוף הצפוני של אוהאו - - .הוואי
קרייג סטסיק ממשיך לעסוק - - .באמנות ובעיתונות מצולמת
הוא אב לשני בנים וגר - - .בסנטה מוניקה, קליפורניה
- סוף -
במאי: סטייסי פרלטה
"המחליקים"
עברית: רינת זוהר-מנחם
:הפקת תרגום וכתוביות אולפני נ.ל.ס
הובא, סונכרן ונערך על ידי אריאל אפרתי
למצוא בריכה ריקה כזאת
היה כמו למצוא .אתר גלישה סודי או משהו
זה כמו למצוא .את הבתולה היפה מכולן
.הייתה לזה תחושה חושנית ומרגשת .זה היה כמו לקיים יחסי מין
.כך זה היה ,בכל פעם שמצאנו בריכה כזאת
חווינו את זה כאילו .הנה מישהי שלא החליקו עליה
אני לא יודע .איך להסביר את זה אחרת
,אני זוכר פעם שג'יי אמר ".בוא תראה את זה"
והייתה סמטה ממש מול ,איזה בית בהיילנד
...וירדתי לשם ושמעתי
"?אמרתי, "מה זה .וג'יי התפוצץ מצחוק
.הוא אמר, "פשוט תביט, בן אדם ".פשוט תביט
ולפתע ראיתי חתול יוצא ,מחניון תת קרקעי
,כשחוט באורך מטר קשור לזנב שלו ,שמחוברת לו פחית שבתוכה אבנים
"!ואמרתי, "אתה עובד עליי
,בזמנו, לא השתמשנו במגנים
ואם מביטים בחלק ,מתצלומי הסטילס מאז
,רואים שאני על הקיר .ואין עליי דבר
.אם נפלת, היית נפצע
.לא היה לנו אכפת .פשוט רצינו להיות קיצוניים
.טוב, ממש מהר
.זה היה אוגוסט. ימי השרב .היה חם, הייתי שיכור
.שתיתי מיץ פפאיה עם וודקה
ישבתי עם קרייג .על ספסל מול החנות
.הלכתי אל קרייג ".('אלה באמת ימי השרב ('דוג דייז"
והוא אמר, "כן, זו באמת ".('עיר של כלבים ('דוג טאון
,"ואמרתי, "כן, זו דוגטאון ,והוא אמר
".כי אנחנו חיים בדוגטאון" .כך זה קרה. זה הסיפור. נקודה