.האוקיינוסים שלנו הם נשמת אפו של כדור הארץ
סבא שלי, ז'אק קוסטו, עורר השראה בעולם
באמצעות החקר שלו, ושיתף את התעלומות
של אחד מבתי הגידול .החשובים ביותר בכדור הארץ
"ברוחו, צוות יוצרי קולנוע מ"דיסנינייצ'ר
יצא למסע שמטרתו ...לשפוך אור חדש על העולם החבוי הזה
.ועל אחד מתושביו המקסימים ביותר
,עבור יוצרי סרטי טבע .האוקיינוס הוא האתגר הגדול ביותר
.הוא אינו סלחני
.וביקורים מתחת לגלים לא נמשכים זמן רב
.כאן, הם ייכנסו לממלכה שבה הם לא השליטים
.ועליהם לכבד את המקומיים
!לא, לא, לא, לא, לא, לא
...המשימה של הצוות
היא לחשוף איך נראים החיים .בעולמו של דולפין
לצלול עם דולפינים
בים סוף, צלם סרטי הטבע רוג'ר הורוקס
,מתכונן לצלם את הדמות הראשית בסיפור שלנו
.הדולפינן
,הוא צילם דולפינים ברחבי העולם
.אך זו הפעם הראשונה שלו במיקום הזה
דמות המפתח בהצלחתו .היא המדענית אנג'לה זילטנר
אנג'לה זילטנר חוקרת דולפינים
,לאחר שהיא חקרה אותם כאן במשך יותר מעשור
היא הפכה למעין שומרת סף .של הדולפינים בים סוף
...בהחלט, הדולפינים כנראה נמנים בין
רוג'ר הורוקס צלם
.בעלי החיים הכי כריזמטיים באוקיינוס...
.הם יונקים, אנשים יכולים להתחבר אליהם
.הם מאוד... יש להם תודעה של יונקים
.אז יש בינינו קרבה
,כצולל חופשי מנוסה מאוד רוג'ר בהחלט מצויד באתלטיות הנדרשת
.כדי לעמוד בקצב של הדולפינים מתחת לפני הים
,צילום דולפינים הוא כנראה הפיזי ביותר
.כי הם נמצאים בתנועה מתמדת
אז האתגר הגדול ביותר הוא לעמוד בקצב שלהם
.ולהיתקל ברגעים של אינטראקציה יפה וטהורה
,הנוכחות של אנג'לה עזרה לנו מאוד
.כי היא בילתה זמן רב מאוד במיקום הזה
ההיכרות שלה עם הדולפינים .עזרה לנו לאין שיעור
אנג'לה היא אחת המדעניות הבודדות בעולם
.שחוקרות אותם באמצעות צלילת סקובה
היא אפשרה לה להכיר באופן אישי ,יותר מ-200 דולפינים
.ואפשרה להם להכיר אותה
,על מנת להבין את בעלי החיים .צריך להיות אחד מהם
,זה לא אומר שצריך להיות בעל החיים עצמו
.אלא שמקבלים אותך לקבוצה
באמת תראו את כל הפרטים
.ושכל דולפין הוא שונה
.לכל דולפין יש אישיות משלו, כמו לבני אדם
,הלהקה מכירה את אנג'לה
אך האם הדולפינים יקבלו ?את הצלם החדש והזר שלנו
ידעתי ממש מהרגע שנכנסתי
.שזו הזדמנות נהדרת
,כשהדולפינים האלה היו נלהבים לתקשר
,לא רק זה עם זה, אלא גם איתי כצלם
.זה היה תענוג גדול
,חיות בר שבאמת רוצות שיצלמו אותן
.זה היה מדהים
,ככל שאנחנו מצלמים יותר .אנחנו מבינים יותר כיצד הם מתפקדים כקבוצות
דבר אחד שבלט מאוד בעיניי
.הוא רמת האינטראקציה בין הדולפינים
.היה מדהים לראות את כמות המגע ביניהם
,דולפינים משקיעים זמן בשפשוף סנפירים
.במגע הדדי, בניקיון הדדי
,חשבתי בהתחלה שאולי זה עניין רומנטי
.אבל למעשה, זה עניין של התקשרות
,הם יצורים רגשיים ואינטליגנטיים מאוד .הם דומים לנו מאוד
וכעבור זמן קצר, רוג'ר ראה דוגמה נוספת
.של האינטליגנציה השובבה שלהם
.קבוצת צעירים הגיעה והם כמעט השוויצו
אני זוכר את ההרגשה ,שאני יודע שזו התנהגות ייחודית
.וכנראה לא נזכה שוב להזדמנות כזו
הם מניפים את הזנבות שלהם ,כדי לפנות את החול
.וחושפים חתיכת אלמוג
.והינה, נולד צעצוע
בעלי חיים מעטים ,משקיעים זמן רב כל כך במשחק
אך ייתכן שמה שנתפס כשובבות
הוא גם אחת הדרכים שבהן .דולפינים צעירים מתאמנים בכישורי הציד שלהם
אפשר לראות את האינטליגנציה ,ואת השובבות שלהם
ושוב, זה מספק תובנה מדהימה .לגבי האינטליגנציה של בעלי החיים האלה
אני חושב שדולפינים עושים את זה ,כי הם מתים על זה
.והם נהנים מהמיומנות והאתגר
.אני חושב שהם עושים את זה רק בשביל הכיף
המחקר של אנג'לה חשף היבט נוסף בחיי הדולפינים
:שנצפה לעיתים נדירות בטבע
.שינה
,קבוצת הדולפינים הזו רגועה כל כך בנוכחותה
,שחבריה מנמנמים תחת השגחתה
.ורוג'ר מצלם
.דולפינים ישנים בחצי מהמוח שלהם ברגע נתון
,חצי מהמוח צריך להיות ער כדי שיזכור לעלות לפני הים ולנשום
.וכדי להשגיח מפני סכנה
,כתוצאה מכך שהמוחות שלהם פעילים כל כך
,דולפינים בטבע, בדיוק כמונו
.זקוקים לשינה רבה
,הם עושים תנועות יפהפיות ומסונכרנות
.שבהן הם עולים ואז חוזרים למטה
.זה מרדים מאוד, איטי מאוד
.ממש יפהפה לראות את זה
.הייתה לזה תחושה פואטית מאוד
בזכות אנג'לה, רוג'ר והצוות
מתחילים לקבל טעימה מסגנון החיים
,של דולפין הבר
והם יצטרכו לפתח את הידע הזה .בחלק הבא של ההרפתקה שלהם
...זו זכות להיות
לזכות לגישה כזאת
,לבעלי החיים האלה בתנאים שלהם .כי הם בוחרים להיות איתך
אי אפשר להכריח אותם להיות איתך, ואני חושב
,שמכל המקומות שצללתי בהם
,הם הכי הסבירו לי פנים
.וזה משהו שלא אשכח לעולם
רוג'ר גרם לצילום דולפינים ,להיראות כמו משימה קלה
אבל האם לצלם דידייה נוארו ,יהיה מזל דומה בהוואי
בצילומים של הדמויות הראשיות ?הבאות בסיפור שלנו
.לווייתנים גדולי-סנפיר
הוואי היא מיקום טוב מאוד ...לצילום לווייתנים גדולי-סנפיר
דידייה נוארו צלם
.בגלל אוכלוסיית הלווייתנים...
.בהכרח רואים שם לווייתנים
,המים צלולים לגמרי .אז זה מיקום מושלם לצילום לווייתנים
,זהו גם המקום שבו, מדי שנה .הנקבות ממליטות את הגורים שלהן
וצילום של אימא וגור .הוא המשימה הראשונה של הצוות
,"הם מפליגים על גבי ה"לאקי סטרייק
שבה רב-החובל טאד לאקי
...וקבוצת מדענים, ובראשם פרופסור ג'ו מובלי
פרופ' ג'ו מובלי מדען לווייתנים
מספקים את הסיכוי הטוב ביותר... .לאתר את הצמדים המשפחתיים
.זה תמיד אתגר גדול
.אף פעם אי אפשר לדעת מראש מה יהיה
.הלווייתנים האלה קשים כל כך
.זה מסובך מאוד עבור המפיק
,לא קשה במיוחד למצוא לווייתן בהוואי
אבל רב-החובל טאד ,צריך למצוא את הלווייתן הנכון
.וזה האתגר
,למצוא את הלווייתן הנכון לצלם
.במיוחד אימא וגור, אין לי ציפיות
.זה אומר שאני אף פעם לא יודע מה אצליח לצלם
,כחלק מצוות המשלחת המקורית של ז'אק קוסטו
לדידייה יש יותר מ-30 שנות ניסיון .בצילום לווייתנים
.יש לי 200
.אבל כל הזדמנות היא תמיד בלתי צפויה
.קדימה. קדימה
...אכן מדובר בצמד של אימא וגור
אך האם האימא תקבל את דידייה ?באותה קלות שבה רוג'ר התחבב על הדולפינים
.אתה יכול לנסות
.קדימה
הדבר הקשה לצלם כשמצלמים אימא וגור
.הוא להתקרב, בשקט, הכי קרוב שאפשר
הוא משתמש במערכת נשימה סגורה .ללא בועות כדי להתקרב בדממה
ואם לווייתן כלשהו לא מקבל .את נוכחותו של דידייה, מניחים לו לנפשו
הצוות צריך למצוא לווייתן ידידותי
.שירגיש בנוח בקרבת צוללן
.טוב, הם בדיוק עזבו
.היינו מוכנים, אבל עכשיו הם רחוקים
...אבל ניסיונות לצלם צמד נוסף של אימא וגור
.הובילו לאותה תוצאה
.כשרואים אימא וגור, האימא תמיד מודעת מאוד
,היא מגינה על הגור ,אז כל דבר שאינו מוכר, כמוני
.יגביר את הערנות שלה
.טייק שני לחינם
.עוד צמד בורח
.האימא והגור עזבו- ?לא צילמת כלום, מה-
.קדימה
דידייה הולך ומעמיק את היכרותו
.עם אחוריהן של אימהות לווייתנים
,אז צריך להמשיך לנסות
,למצוא לווייתן, לווייתן חדש .וכזה שירשה לך להתקרב
,לאחר יום ארוך ורצוף כישלונות
.הוא מנסה פעם אחת אחרונה
.דרך אגב, זו הפעם התשיעית
.ואז מתמזל מזלו
.דידייה מצא גור שובב ונגיש
לא צוללים וניגשים ישירות לאימא .כשהגור מתחתיה
.קודם צריך להתיידד עם הגור
,אם הגור נשאר בקרבתך ולא מפחד ,ואז הוא מסתובב
,הלווייתנית תדע שאפילו אם היא ישנה
,היא יודעת שיש שם מישהו
,אבל היא יודעת שהגור מרוצה מהאדם הזה
.אז אולי היא תסבול את זה
,ובזמן שהוא צולל שוב תחת אימו כדי לנוח
.דידייה עוקב אחריו בשקט
זה הזמן, כי אולי אחר כך, הלווייתנית תעזוב
.ואני אאבד אותה לנצח
,אז החלטתי לשחות לאט מאוד
.בלי להשמיע קול
,האימא מתבוננת בו בזהירות
.אבל היא נראית מרוצה כשהוא לידה
.סוף סוף, הצלחה
צוללנים כמו דידייה הם רק אורחים צנועים ,בעולם התת-ימי העצום הזה
אך אפילו היצורים החזקים ביותר
.מאפשרים לך להתקרב אליהם לפעמים
,לאחר שבועות של התמדה
.הצוות סוף סוף הצליח לצלם אימא וגור
חובתה של האימא הזו היא להגן על הגור שלה ,בזמן שהוא גדל במהירות
.לפני הנדידה הארוכה בחזרה למי הקוטב הצפוני
,בעודם משייטים בין נקודות מנוחה
האימא מעודדת את הגור שלה .לקפוץ מחוץ למים שוב ושוב
,אולי נדמה שזו סתם התפלשות מהנה
אבל היא הכרחית ,לפיתוח הכוח והשרירים של הגור הצעיר
.מה שמפתח גם את יכולות עצירת הנשימה שלו
הקשר הקרוב בין לווייתנית לגור שלה
מספק ליוצרי הסרט שלנו את ההזדמנות הראשונה שלהם
.לחדור לחברת הלווייתנים גדולי-הסנפיר
מי חוף רדודים הם המקלט המושלם
,לגור צעיר .כך שיוכל לגדול ולהיות בריא וחזק
.הרחק מהסכנות המצויות בים הפתוח העמוק יותר
אבל זהו גם המקום שבו הוא יכיר בקרוב
,קהילת לווייתנים גדולה יותר
,חברה מורכבת
.כזו שהצוות שלנו רק מתחיל להבין
,כדי להבין באמת את עולמו של הדולפין
יוצרי הסרט צריכים לעשות את דרכם
.ללב ליבו של ביתם באוקיינוס
.ליסודות של כל הסיפור
מערכת אקולוגית המתבססת על איזון עדין
.שמהווה מקלט למיליוני דמויות משנה מדהימות
.שונית אלמוגים
תיעוד המורכבות של העולם התת-ימי הזה
דורש מיומנות טכנית רבה בצילום
.ותשומת לב יוצאת דופן לדיוק ולפרטים
הצלם דאג אנדרסון
.הוא האדם המושלם למשימה כזו
רצינו לגרום לחוויה של הצפייה בשונית
.להיות סוחפת ככל האפשר
,אז ניסינו טכניקות שונות
כמה שיותר דברים שעלו בדעתנו
.כדי לנסות להשיג צילומים מרתקים יותר
,השתמשנו בקורקינט תת-ימי
,שהוא כמו טורפדו עם מדחף
כדי לתפוס את התחושה .של הדולפין שדואה מעל השונית
,השתמשנו במנוף ג'יב ,מעין מצלמה על קצה של זרוע
שאפשרה לנו לצלם צילומי מעקב יציבים מאוד
מעל שונית האלמוגים, בניסיון להביא באמת
את האופי של המינים השונים שרצינו לכלול
.אל המסך
,מבין כל בתי הגידול התת-ימיים בעולם
שוניות האלמוגים .הן הבולטות ביותר ברבגוניות שלהן
אני נדהם מהצבעים .ומהחיים ומהיופי שאני רואה
.בהחלט עוצר נשימה להיות שם
.חוויות אינטנסיביות של החיים
.אני אוהב לחשוב על שונית אלמוגים כעל עיר
.הבניינים הם האלמוגים
הבניינים האלה מספקים בתים .ובתי גידול לאינספור בעלי חיים
כל בעל חיים שחי שם חשוב לבעלי החיים האחרים
.באותה מידה
אך יש בעלי חיים ברורים מאוד לעין בשונית האלמוגים
.שממלאים תפקידים חשובים מאוד
דאג רוצה למצוא דמויות מפתח כאלה
.כדי להדגיש קישורים קריטיים בקהילה
:הדגים יפי התואר האלה הם הדוגמה המושלמת
.התוכינון הענק
,הם ממונים על הסדר והניקיון המקומי
והם מפנים מהשונית .אלמוגים מתים שמכוסים באצות
,לאחרונה, ככל שהאוקיינוסים שלנו התחממו
.שוניות האלמוגים הולבנו ומתו
שוניות שיש בהן תוכינונים ,עוברות ניקיון במהרה
,ואלמוגים חדשים יכולים ליישב אותן מחדש .אז השונית שורדת
שוניות שאיבדו את התוכינונים שלהן .מתאוששות לעיתים נדירות
,תוכינונים חשובים לשמירה על בריאות השונית
:אך דאג מגלה גם דג חשוב נוסף
.דגי הנקאי המדהימים והחרוצים
יש רגעים בשונית שבהם ברור מאוד
עד כמה היחסים בין בעלי החיים השונים
.הם מבוקרים ומורכבים
ואחד מהם, ללא ספק, הוא הרגע .שבו רואים את עבודתם של דגי הנקאי
,הם ממלאים תפקיד חשוב ביותר
והוא להסיר טפילים ועור מת
.וקשקשים ואת כל שאר הדברים
.הם ממש נכנסים להם לפה ולזימים
.הם כל הזמן עסוקים
.פשוט כיף כל כך להסתכל עליהם
והם רוקדים ריקוד קטן ומצחיק .כדי למשוך לקוחות
.כולם באים לתחנות הניקיון שלהם
.דגים קטנים וחמודים מהשונית
.וגם טורפים גדולים
אני אומר לכם, זה באמת עוצר נשימה
כשרואים דג נקאי
.נכנס לפיו של טורף עם שיניים חדות
,יש מוסכמה בשונית
.שלפיה לא נוגעים בדגי הנקאי
זו אחת הדוגמאות המקסימות
.למורכבות של היחסים בשונית
בזמן שדאג ממשיך לחקור את הקשרים הפנימיים
,בין הדגים לבין השונית
בים סוף, רוג'ר עומד לגלות
.שיש יחסי תלות דומים אצל דולפינים
אנג'לה גילתה קשר מדהים
.שיש לדולפינים עם האלמוגים כאן
התרגשתי מאוד לגבי התנהגות ייחודית
,שאנג'לה סיפרה לי עליה
.שהייתי נחוש מאוד לתעד בצילום
אנג'לה הביאה את רוג'ר למיקום מיוחד מאוד
...שהדולפינים אוהבים לבקר בו מדי יום
.שממנו הם שואבים תועלת רבה
הדבר העיקרי שאני מתמקד בו ,הוא התחושה, כצלם
שאני יודע שזו התנהגות ייחודית
.והלחץ הנפלא הזה להכניס אותה לסרט
הקבלה מהדולפינים שאנג'לה הרוויחה בעמל רב
היא מה שאפשר לה לעקוב אחריהם .ולגלות את התגלית המדהימה הזו
.יש סוג אחד של אלמוג שנקרא אלמוג גורגוניה
והם אוהבים לחכך את כל חלקי גופם
.באלמוג הזה, כי הוא די רך
נדמה שהתנהגות החיכוך הזו
.היא היבט חשוב מאוד בחיי היום-יום שלהם
.אז נפלא כל כך לראות אותם מסתדרים בתור
.והם עדינים מאוד .הם לא נלחמים זה בזה כדי לעבור
הם אדיבים מאוד .ומאפשרים זה לזה לעבור בתורות
.ואז הם חוזרים לסוף התור ועוברים שוב
.אז זה גם טקס חברתי נפלא
אנחנו גם יודעים על אלמוגים שונים
.שיש בהם חומרים אנטיביוטיים
אז ייתכן שהדולפינים משתמשים
,באלמוגים האלה גם למטרות רפואיות, למשל
.אפילו למניעה של מחלות עור
,קשה להוכיח את זה באמת
,כי גם ייתכן שזו תחושה נעימה מאוד
אבל אנחנו חייבים לברר
.אם זו באמת מודעות לטיפול תרופתי עצמאי
ההבחנות פורצות הדרך של אנג'לה
,הרחיבו את ההבנה שלנו
וגם מעלות שאלות חדשות וחשובות
.לגבי התנהגות של דולפינים
,ההשערה שאנג'לה חוקרת
,אם ניתן להוכיח שהיא נכונה
היא פשוט מדגישה את התלות ההדדית המדהימה
.בין היונקים האלה לבין שוניות האלמוגים
לא רק שהם באים לכאן כדי לנוח ולשחק
,ולהרגיש בטוחים
.הם באים גם כדי לרפא את עצמם
אנג'לה מקווה לחשוף פרטים נוספים על חייהם של הדולפינים האלה
כך שנוכל להגן עליהם ועל הבית שלהם בשונית
.עד העתיד הרחוק
אבל שונית אלמוגים לא תמיד מספקת
,מקלט בריא לדיירים שלה
.כפי שדאג עומד לגלות
.כמובן, יש לנו חיוניות, צבע, יופי
,זה הצד המואר של השונית
.אבל לשונית יש גם סמטאות אחוריות
.יש בה מקומות אפלים
...מקומות שבהם, אתם יודעים
,מבחינה חזותית ,לא מדובר רק בשמחה וביופי ובחיוניות
.אלא יש תחושה קצת יותר מאיימת
אלה המקומות שרוב הצוללנים .לא מעיזים להיכנס אליהם
,דאג והצוות שלו נמצאים במלזיה
,בדרכם לסיפדאן
אי באוקיינוס שיש לו סוד נסתר וייחודי
שחושף את הסכנות ,שמאיימות על חלק מהדמויות שלנו
.ממש בחצר האחורית שלהן
.סיפדאן הוא אי קטן ויוצא דופן
.מדובר בסלע שנמצא באמצע מאות מטרים של מים
,וזו שמורה ימית
.ויש פה כמות אדירה של צבי ים
,השונית הזאת אולי נראית כמו המקלט המושלם
אך מתחת לשריון השלו שלה מסתתר אסון פוטנציאלי
.לכל צב ים סורר
.בתוך מבנה השונית, יש קטקומבה
.וזה מה שהם הגיעו לצלם
,שמעתי על מערת הצבים לפני 20 שנה
.ועד כמה קשה להיכנס אליה
,נדרש מאמץ רב רק כדי להכניס לשם את הציוד
לפני שמתחילים אפילו לחשוב .על תאורה או על הצילום
,יש לנו מנוף ג'יב, מעין בום גדול
שמחוברות אליו מצלמה בקצה אחד .ומשקולות בקצה השני
,יש לנו אמצעי תקשורת מתחת לפני הים
.שמאפשרים לנו לדבר זה עם זה
,יש תקשורת בינינו לבין הסירה
אבל היא הולכת לאיבוד .ברגע שעוברים את הכניסה למערה
.צוות עליון, צוות עליון, כאן הצוללנים
.אנחנו עומדים להיכנס למערה
.נתראה כשנצא
.ייתכן שהם יהיו שם במשך שלוש שעות
,אם משהו ישתבש
.אין דבר שנוכל לעשות מכאן
.אנחנו יכולים רק לחכות
הלן סמפסון מפיקת שדה
.אז נחזיק אצבעות שהכול יתנהל כמתוכנן
הו, צוללנים
?צוללנים, צוללנים, אתם בסדר
אנחנו במערה
זה מקום מפחיד כל כך
מסתורי מאוד
הו, צוללנים
אנחנו מבינים .שיהיה קשה מאוד לעבוד במקום הזה
אנחנו חייבים להניח חבלים כדי למשש את דרכנו
.בכניסה וביציאה מהמערה
.אין שם אור. זה מעבר קטן
.אנחנו מאירים אותו רק בפנס
אז אתם מקבלים הצצה למידת הריחוק
,והקושי שהיה כרוך בכניסה, ולכן ביציאה
.מהמרווח הזה
.בשום שלב לא הרגשתי נינוח לגמרי
,בדרך כלל, כשצוללים באוקיינוס הפתוח
,אם יש בעיה
,אם נגמר הגז, אם יש בעיית ציוד
.פשוט עולים למעלה
.ובמערה, אי אפשר לעשות את זה
.אי אפשר לעלות. אפשר רק לצאת
,וכמובן, עוד בעיה גדולה היא שחשוך שם
,מנקודת מבט של ציוד .אז נצטרך להאיר את המקום
רוב המחשבה הושקעה בלוגיסטיקה
.ופחות בהיבט החזותי, במראה
,אז עד שהדלקתי את האורות במערה
.לא באמת הבנתי איזה מין מקום זה
.מה שראיתי היה קבר
ועל המשטחים במערות האלה
היו מונחים שלדים כמעט מושלמים של צבי ים ירוקים
.שמתו שם במרוצת השנים
היי, תראו
יש צב ים מאחוריכם
תוהה מה אתם עושים
מצלמים במערה
הוא רוצה לבוא איתכם
לבוא איתכם
.דאג מוכרח לנוע באיטיות ובזהירות רבה
.קרקעית המערה מכוסה במשקעים דקים
יש המאמינים שאלה שרידיהם האבקתיים
של אלפי שלדים של צבי ים .שהתפוררו לאורך אינספור עידנים
ומעידה אחת עלולה להפריח ענן ,שימלא את כל המערה
.מה שיקשה על הצוות לצאת ממנה
,לאחר שעות של הכנות קפדניות
דאג מתחיל לחשוף את הסודות המבעיתים של המערה
מנקודת מבטו של צב ים .שתעה בדרכו באורח טרגי
.הרגשתי כאילו אני בכנסייה
.הרגשתי כבוד אדיר למקום
.הייתה בו תחושת שלווה, הוקרה
.חיבור מסתורי למשהו
.כולנו הרגשנו את זה
,במובנים רבים, שונית אלמוגים מעניקה חיים
.אך היא גם לוקחת
שעות לאחר מכן, הם חוזרים לפני הים
.ולמקום המבטחים שבסירה
בשבילכם
.זה היה הרבה יותר מיוחד ממה שציפיתי
גיל סוורדרופ מפיק שדה
היה ממש נוגע ללב לראות את השלדים של צבי הים האלה
...על קרקעית המערה, ואז
פשוט לדמיין את צבי הים כשהם הלכו לאיבוד שם
.ועד כמה הם בטח פחדו
כדי להעביר את הסיפור הרחב ,של העולם התת-ימי הזה
יוצרי הסרט רצו לאזן בין המציאות הקשה הזו
.לבין סצנות של יופי ושל קסם
,ובהוואי
.דידייה מצא את הקסם הגדול מכולם
לווייתן גדול-סנפיר זכר מזמר
כאשר מאות לווייתנים אחרים .ברדיוס של קילומטרים מצטרפים למקהלה
.רק לפני 50 שנים, המים האלה היו שקטים
המדען ג'ו מובלי מנהל מעקב .אחר שיקום האוכלוסייה שלהם
לווייתנים גדולי-סנפיר בצפון האוקיינוס השקט ניצודו כמעט עד כדי הכחדה
.עד שהם הפכו למין מוגן ב-1966
באותה תקופה, כנראה פחות מאלף לווייתנים
.היו באים להוואי
,אבל כעת, כעבור 50 שנה
אולי עד 10,000 בעלי חיים .מבקרים באיי הוואי
,"אז היום על סיפון ה"לאקי סטרייק
.חיפשנו זמר
,כדי להראות שהלווייתנים מתקשרים זה עם זה
.שזה חלק מקהילה
אבל שום דבר לא הכין את דידייה .למה שהוא עתיד לפגוש
.בעומק 30 מטר, רואים את הסנפיר האחורי...
...רואים פה הרבה דגי מקרל, שזה
.יש פה לווייתן, הסימן האדום הזה
.הוא בעומק 30 מטר- .הוא ממש שם-
...הוא זימר- .גם אני שמעתי-
טוב, הבנות אמרו שהן שומעות אותו .ברור מאוד על החרטום
על הסירה, אנחנו שומעים את השירה של הזכר בעוצמה רבה כל כך
.כשנמצאים ישירות מעל הזמר
.עדיין שומעים אותו- .כן-
.אז אנחנו קרובים מאוד
.אז נכנסנו בעדינות למים
,היום הסתכלתי למטה, ואז באו שני לווייתנים
.והם מתחילים לנוע ולעצור מולי
.ממש מולי
ואז אירוע בלתי נתפס החל להתרחש
.לעיניו של דידייה
,ואז הגיע לווייתן שלישי .והם התחילו לרקוד יחד
,זו באמת מתנה מהטבע
.לשבת בשורה הראשונה בתיאטרון
,כשצוללים עם הענקים האלה
.סוף סוף מבינים עד כמה אנחנו קטנים
.זה היה אחד הרגעים הכי טובים בחיי
.זה היה פשוט מרהיב
,אי אפשר לשכוח את הרגעים האלה
.כשאתה לבד, קטן מאוד ליד הענקים האלה
...אז זה באמת משהו ש
.אשמור בזיכרוני לנצח
מה שדידייה הצליח לתעד הוא רק הצצה קטנטנה
להתנהגות החברתית המורכבת .של הלווייתנים גדולי-הסנפיר
אך אנחנו עדיין לא מבינים את המשמעות האמיתית
.של בלט הלווייתנים המרהיב הזה
הפעילויות החברתיות של הדולפינים .הן ברמה אחרת לגמרי
והצוות רצה להראות .בדיוק איך הם מבלים להנאתם
.הם סמל לחופש, אתם יודעים
.הם משוטטים באוקיינוסים. הם לא כבולים
,ובאמת רואים את זה מתבטא .אולי בצורה היפה ביותר, כשהם גולשים
דולפינים גולשים נצפים באופן קבוע ,בחוף הפראי של דרום אפריקה
.שם רוג'ר גדל
כעת, הוא חוזר לשורשים שלו
עם צוות של מומחי גלים גדולים
כדי לנסות לצלם .את התנהגות הדולפינים המדהימה הזו
הסיבה שבחרנו בחוף הפראי .היא שאנחנו יודעים שיש בו דולפינים
,אנחנו יודעים שבחורף ,כשנחשולי החורף מגיעים
.יש בו נחשולים מדהימים
ומטרתו של רוג'ר היא לצלם אותם .באמצעות כניסה לאזור הגלישה
,חברו הצלם, ג'יימי מקפירסון
חיבר מצלמה מיוצבת גירוסקופית ,לסיפון של סירה מהירה
...בעוד רב-החובל קרל
קרל אלקינגטון רב-חובל
.מנווט את הסירה מאחורי הגלים הנשברים...
הגולש המקצועי הוותיק פריס ...ישתמש באופנוע ים
פריס בסון רוכב אופנוע ים
.כדי למקם את רוג'ר בקדמת הגל הנשבר...
הבמה ערוכה
,והדולפינים הגיעו, בדיוק ברגע המתאים
.והם מתקרבים לקו החוף בקבוצות גדולות
.אך הצוות בדיוק נתקל במכשול הראשון שלו
אירונית, החוף הפראי הידוע לשמצה .נעשה שקט לגמרי
,חלפנו על פני 300-200 דולפינים, הייתי אומר
.אולי בשש או שבע להקות שונות
,אז הדולפינים נמצאים פה
.אבל אין גלים בכלל
,טוב שיש לנו דולפינים .אנחנו רק צריכים גל סביר
...כרגע, אין לנו גל סביר, אז
בתקווה, ביומיים הבאים .נראה גלים טובים יותר
אז רק צריך לחכות ולקוות שהגלים יתחזקו
.ושיתחשק לדולפינים לגלוש
,אבל כן קיבלנו חלקת מים נקייה להפליא
.שזה חריג מאוד בטרנסקאי
אז ניצלנו את ההזדמנות הזו
כדי לנסות לצלם את הדולפינים .חולפים מתחת לפני הים
,מחזיקים אצבעות, סנפירים ...מקורים ופתחי נשימה
סטיב בנג'מין אחראי בטיחות
.וזנבות וידיים ורגליים...
.כל מה שאפשר להחזיק, אנחנו מחזיקים
רוג'ר צולל למים הרדודים .של אזור שבירת הגלים
.ובמהרה, להקת דולפינים נלהבת מתקרבת
,כשנכנסתי למים עם הדולפינים בפעם הראשונה
הייתה מעין התנהגות מוזרה .של דחיפה ומתיחה של הגב
.אני לא בטוח אם מדובר באינטראקציה חברתית
.ומעולם לא ראיתי את זה בשום מקום בעולם
,למרבה המזל, לאחר שרוג'ר נטמע בקרב הלהקה
.סוף סוף מגיעה סדרת גלים
.והשחקנים הראשיים שלנו נכנסים לפעולה
.המהירות שלהם הייתה מדהימה
ממש אפשר לראות איך הם משתמשים באנרגיה של הגל
.כדי לצבור מומנטום. הם רוכבים על גל הלחץ
ואז רואים אותם מסתובבים, צוברים מהירות
.ואז דואים שמאלה
והלחץ הזה משגר אותם .מחוץ לחלק האחורי של הגל
.והיה פשוט מופלא להימצא בזה
.זה היה כזה בונוס
,אבל במהרה
.הנחשול מתחיל להיות מסוכן לרוג'ר
.הגיע הזמן לצאת
.סוף סוף הגיעו הגלים
.ויחד איתם, עוד דולפינים
?שלום, שומעים אותי
יש לא מעט דולפינים .שנעים לכיוון אזור הגלישה
.אז כן, זה נראה טוב מאוד .אני חושב שנצליח לצלם משהו
.רדו
.סוף סוף, הצוות של ג'יימי נכנס לעמדות קרב
.דולפינים בגל
קרל צריך לנווט את הסירה שלו ...במיומנות רבה אל תוך אזור הגלישה
.ולהביא את ג'יימי למיקום הטוב ביותר
.צריך לעקוף את הגל
,אבל אז בשלב מסוים, צריך לצאת
לעבור מעל גל ,בגובה ארבעה מטרים וחצי
.אז יש נפילה של ארבעה מטרים וחצי בסוף
,בעודם נאבקים בגלים קרל צריך גם לכוון את ג'יימי
.למקום שבו הדולפינים עשויים לזנק החוצה
.שים לב. הינה הם
.כן. הינה, בקדמת הגל הזה
טכנית, קשה מאוד
להתקרב לדולפין ששוחה דרך גל
.בזמן ששטים לכיוון השני במהירות גבוהה
אבל זה סוף סוף מתחיל להשתלם
.כשג'יימי מתעד גל אחר גל של קסם דולפינים
.זה הדבר הכי מרגש והכי דינמי שעשיתי
.אבל אסור שקרל ייתקע רחוק מדי בקדמת הגלים
,אם הם יתחילו להקציף .הם עלולים להפוך את הסירה שלו בקלות
.כאן רוג'ר ופריס נכנסים לתמונה
.הגיע הזמן להפעיל את אופנוע הים- .כן. קדימה-
זו הפעם הראשונה שניסיתי
.לצלם דולפינים מאופנוע ים
אבל פשוט קיווינו לצלם
.שוט ייחודי או שניים בקדמת הגל
.הגלים האלה היו גדולים
.זה גל גדול
יש נווט מיומן מאוד שמנסה להכניס אותך
למצבים הקשים האלה
.שבהם הגל עלול לסחוף אותך בכל רגע
.פריס היה פשוט מדהים
.הוא הצליח לחזות מראש איך הגל עומד להישבר
לא אשכח לעולם את הרגע
,שבו הייתה שבירה ממש יפה
.להקה גדולה למדי של דולפינים
...התקרבנו לגל אחד
.ואני פשוט זוכר שראיתי דולפינים בקדמת הגל
.פריס חייב לחכות
.הוא חייב להעריך את זה
,הייתה תמונה נפלאה שלהם .כולם התחרו במורד הגל
,וברגע שהגל נשבר .הוא מאיץ כדי להוציא אותנו משם
.וזה קרה מהר כל כך
.זה באמת השוט שקיוויתי לצלם
,זה ממריץ כל כך. חיכית כל כך הרבה זמן
.אתה יושב וממתין ימים על גבי ימים
.ואז פתאום, הסט נמצא פה והכול מדויק
...וברגע הבא, סטיבי פשוט מרים
,הוא אומר, "תרים את הדברים", ובום, הם שם
,בדיוק כמו שצפינו, קופצים בקדמת הגל
.גולשים יחד על הגל, מזנקים מאחור
.זה נפלא, כן
יוצרי הסרט שלנו תיעדו סצנות מדהימות ודינמיות
.של דולפינים שמשחררים קיטור
אבל חיי היום-יום של דולפין .לא מסתכמים רק בשעשועים
,הם גם צריכים למצוא מזון
.שלא נמצא לעיתים קרובות בשונית עצמה
ואחד משטחי הציד המדהימים ביותר של הדולפינים
.נמצא באיי בהאמה
,"על סיפון ה"דולפין דרים
הצוות שלנו באיי בהאמה ,מסתמך על רב-החובל סקוט סמית
.מאתר דולפינים ותיק, כדי שיוביל אותם לאקשן
בחלק הזה של הסיפור, יצטרף לצוות
,הצלם פול אטקינס
,ביולוג ימי ומומחה בדולפינים
.שצילם אותם ברחבי העולם
אני מצלם דולפינים ולווייתנים .כבר יותר מ-30 שנה
.אז צילמתי דולפיננים באיי בהאמה בעבר
.אני תמיד מחפש הזדמנות לחזור
תמיד מרגש להיכנס למים
.ולראות בעלי חיים שאני מכיר
,ולפעמים, יש לי תחושה שהם זוכרים אותי
.שהם ניגשים אליי ואומרים שלום
,בסופו של דבר, כשהם מפסיקים לשים לב אליך
.אתה הופך לחלק מהשבט שלהם
,וזו חוויה יוצאת מן הכלל כשאפשר פשוט לטייל איתם
.ולראות מה הם עושים
פול נמצא כאן כדי לתעד .דולפינים שצדים בדרך מיוחדת מאוד
,הם משתמשים בסוג של סונאר שנקרא אקולוקציה
.שעובד קצת כמו ראיית רנטגן
הם משמיעים סדרת קליקים מהירים ,שמוחזרים מחפצים חבויים
...מה שמאפשר להם לאתר מזון שנמצא מתחת לחול
.מזון כמו דגים להביים
,כשמלווים קבוצת דולפינים
.מרגישים שזו זכות לחזות בתרבות שלהם
דולפינים נמנים בין בעלי החיים המעטים
חוץ מבני אדם ומקופי אדם
.שבאמת הוכח שיש להם תרבות
.והתרבות הזו מבוססת על דרכים למצוא מזון
,ברחבי העולם דולפינים פיתחו אסטרטגיות ציד שונות
.כתלות בבית הגידול שלהם
ובחלקן מעורבות .רמות יוצאות מן הכלל של עבודת צוות
הביצות הרדודות האלה בפלורידה
הן שטח ציד עשיר .לבעלי חיים רבים בים ועל החוף
,בזכות שפע הדגים שהוא מכיל
הוא הוליד שיטת ציד ייחודית ומרהיבה של הדולפינים
.הידועה כיצירת טבעות בוץ
...המדענית לורה אנגלבי
לורה אנגלבי מדענית דולפינים
הביאה את הצלם ג'יימי מקפירסון... לביצות האלה
.בחיפוש אחר התופעה יוצאת הדופן הזו
אולי היא לא תעצור את נשימתו של ג'יימי
כמו צילום דולפינים ,שגולשים על הגלים הגדולים
.אבל היא קשה באותה מידה
.אוי, לעזאזל
.מהסירה, זה מסובך, כי צריך להבין איפה הם
.המצלמה בגובה הים
.רואים אותם רק כשהם עולים לפני הים
.אז רואים את הסנפירים מדי פעם
.מנסים להבין לאן הם שוחים
.קשה מאוד לתאם את זה
.קשה מאוד להיות במקום הנכון, ברגע הנכון
לפתע, נדמה שהדולפינים מתחלקים לקבוצות
.ומתאמים את המאמצים שלהם
.ג'יימי, עכשיו הם מימין
.מימין- ?בדרך לאן-
.לימינך- .ימין-
?רואה אותם
.הם התחילו לצוד
ג'יימי מתקרב לאקשן .באמצעות עדשת התקריב שלו
.טוב, רואים הרבה התזות
הם מרימים את הראש כדי לדוג את הדגים
.רק ברגע האחרון
הדולפינים עדיין צריכים לנסות .לתפוס את הדגים שעפים באוויר
אז כשרואים את הבעות הפנים שלהם ועד כמה הם מהירים
.בתגובה שלהם לדגים המעופפים, זה ממש סוחף
אבל כדי להבין את ההתנהגות ,ולראות מה קורה באמת
.היינו צריכים לעלות לאוויר
איתור להקות דולפינים בביצות העצומות האלה
.זו משימה הרבה יותר קלה במסוק
.אני רואה כמה דולפינים פה למטה
בכל יום, דולפינים שוחים במעלה התעלות האלה
,לתוך מים רדודים ברמה מסוכנת
כאשר מה שמפתה אותם .הוא שפע רב של דגים לציד
.נראה שהם נמצאים במים רדודים מאוד
רדוד כאן כל כך במהלך השפל .שהם נאלצים לעיתים קרובות לשחות על הצד
בהחלט נדמה שהדולפין הזה .נהנה לצוד בצמחייה הימית
?מה אתה עושה
.אבל זו לא התנהגות הציד שהצוות מחפש
.אז הם ממשיכים בחיפוש שלהם
.כן, מסתובבים- .בסדר. כן-
...מסובבים את האף כרגע...
כן, אעשה זאת. אז פשוט נחזור אליהם
.אם לא נמצא משהו אחר
בקרבת מקום, קבוצת דולפינים נוספת חושפת כמה מהסיכונים
.הכרוכים בציד במים רדודים כל כך
.הם בהחלט נתקעו על החוף- .כן, הם בהחלט נתקעו-
.די מדהים. הם חפרו לעצמם בור קטן של בוץ
הם הסתובבו במעגלים קטנים ויצרו בור מלא בבוץ
שהם יכולים לפחות לשחות בו
,ולא להישרף מהשמש ולא להתהפך על הצד
,כי הדבר הכי גרוע, כשהם תקועים ככה
הוא שהאיברים הפנימיים שלהם עלולים להימחץ .ממשקל הגוף שלהם ומהחום המופרז
,נורא לראות את זה, כי רואים שהם בלחץ
.רואים שהם מודאגים, ואין מה לעשות
אתה מתעופף במסוק .ואף אחד לא יכול לעזור להם
,לורה יודעת שמפלס הים עולה .אז הדולפינים יצאו לחופשי בקרוב
.וכעבור זמן קצר, הם רואים משהו
.ענני בוץ
,בעודם מתקרבים .הם רואים שהדולפינים בהחלט צדים
מהאוויר, מתקבלת נקודת מבט שונה לגמרי
.של מה שמתרחש
,ברור שהם רודפים אחרי טרף כלשהו אבל זו אסטרטגיית ציד
שלא תועדה בספרות
,וכרגע, באמצעות הצילום האווירי הזה
.אנחנו יכולים לראות באמת מה הם עושים
אבל זו עדיין לא התנהגות הציד .שהם באו לכאן כדי לצלם
,ולבסוף
.ג'יימי רואה את מה שהם מחפשים
הדולפין הזה מעיף כלפי מעלה ,את הבוץ בעזרת הזנב שלו
.ויוצר עיגול מושלם
.טבעת בוץ
.וואו
הטכניקה הזו בפני עצמה
מציגה את האינטליגנציה יוצאת הדופן של הדולפינים
בעודם משתמשים במצע הבוצי .כדי ליצור את רשת הדיג המושלמת
.אני רואה שהם הקיפו להקת דגים
.כן, זה ממש יפה
דולפינים אחרים דחקו את להקת הדגים .לתוך הטבעת
,והדגים הלכודים, בניסיון להימלט
.מזנקים ישירות לתוך פיותיהם הממתינים
.מושלם לגמרי, יש להקה שלמה של דגים
.רואים את הדולפינים מנסים להקיף אותם
.תראו את זה, שם
.זה מדהים- .זה די מדהים-
.מעולם לא ראיתי משהו מתואם כל כך
והם בהחלט משתפים פעולה ומתקשרים
כדי לתאם את הטבעת בצורה טובה יותר
ולגרום לדגים לזנק ולנחות .במקום שבו ממתינים הדולפינים
.כן, זה מפגן מדהים
.הסבלנות של הצוות השתלמה
הם סוף סוף תיעדו בצילום
את אסטרטגיית הציד השיתופית .ויוצאת הדופן הזו של הדולפיננים
,במים הרבה יותר עמוקים ליד חופי הוואי
צוות הלווייתנים שלנו חזר כדי לצלם
התאספות גדולה .של לווייתנים גדולי-סנפיר זכרים
אבל ההתאספות הזו לא מתנהלת .ברוח שיתופית כמו של הדולפינים
.ההפך הוא הנכון
.תחרות עזה עומדת להתחולל
כאן, הם מתאספים בכמויות הגדולות ביותר
.כדי להשתתף בקרב המרהיב ביותר בטבע
על סיפון ה"לאקי סטרייק", טאד חבר
.לפול אטקינס כדי לצלם את הטקס האדיר הזה
הם עוקבים אחרי נקבה גדולת-סנפיר .שמספר זכרים רודפים אחריה
בהחלט מורגשת אווירה של התרגשות ומתח
.כשיוצאים לצלם אחד מהקרבות האלה
.אף פעם לא בטוח מה יקרה
.הם שוחים מהר מאוד בשעה 11
.פרופסור ג'ו מובלי מתעד את הפעילות מהחרטום
ובזמן שהסירה מדביקה את הפער ,בינה לבין הלהקה
.העניינים ממש מתחילים להתחמם
.הקרב עומד להתחיל
.הזכרים מתחילים לרדוף זה אחר זה
.זו להקה די מהירה
בזמן שפול מתחיל לצלם ,התנהגות מרהיבה שמתרחשת על פני המים
.עוד ועוד לווייתנים מצטרפים לתחרות
כל הטוענים לכתר מתחרים כדי להדביק את הפער
,ולהחליף את המוביל הנוכחי
.במטרה להפוך לאלוף האולטימטיבי
.בחזית, הנקבה קובעת את הקצב
אבל זווית הראייה מעל פני הים ,לא חושפת את כל הקרב
.כפי שג'ו משער כבר שנים רבות
העניין המתסכל ,הוא שאני כבול לעולם מעל פני הים
שבו אנחנו רואים כנראה .פחות מעשרה אחוזים מסך ההתנהגות שלהם
.רוב הדברים החשובים קורים מתחת לפני הים
?נראה טוב למצלמת עמוד, נכון
.קדימה
.אנחנו ננסה
אז אני מסתמך יותר ויותר על הזדמנויות כאלה
לעבוד עם צוותי צילום .ועם הציוד המשוכלל שלהם
ובעיקרון, מכשירים כאלה ,מעניקים לנו נקודת מבט של לווייתן
.מכניסים אותנו לעולמם
הרבה יותר סביר שנענה על השאלות
.שאנחנו שואלים כבר עשורים
?טוב, הסתדרת
,אז עיצבנו את האימא של כל מצלמות העמוד
.והיא מעולם לא נוסתה
.טוב. הסתדרתי
והמערכת של מצלמת העמוד צריכה להיות חסונה ויציבה מספיק
כדי לעמוד בתנועה במים ,במהירות של שבעה וחצי עד תשעה קמ"ש
.לפעמים 11 קמ"ש
,פול מקווה לתעד נקודת מבט ייחודית ,מתחת לפני הים
.על התחרות האדירה הזו
.על הסיפון העליון, הוא מכין את הצג
בזמן שהסירה ממהרת להדביק את הפער ,בינה לבין הענקים המסתערים
רב-החובל טאד .צריך למקם את הסירה שלו ממש לידם
.טוב, יש שני לווייתנים
.עכשיו יש שלושה לווייתנים בפריים
.טוב, יש אחד במרכז הפריים
.זה מיקום נהדר, טאד
.הוא עולה כאן, זה טוב
.תישאר בפנים ותן להם להדביק את הפער
בשילוב בין הצילום בגובה הים והצילום התת-ימי של פול
...לבין צילום אווירי ממסוק
.זה נהדר, טאד. תישאר שם
הוא מתחיל לחשוף את העוצמה של הקרב הזה... .כפי שהיא לא נחשפה מעולם
.טוב, יש אחד מלמטה שמגיע .זה מיקום נהדר, טאד
.והוא עולה כאן, זה טוב
.וואו
.שככה יהיה לי טוב
.כל הלווייתנים צוללים למעמקים
.צוללים, צוללים
.והינה הם
עכשיו אנחנו רואים את כולם ,צוללים לכיוון הקרקעית
.יורדים לעומק של כ-60 מטר
לפעמים זה הולך... אז אפשר לעקוב אחריהם
.עד הקרקעית ורואים אותם
.נראה שהם מתחככים בקרקעית בעומק 60 מטר
,אם נצליח להוריד לשם מצלמה
.אולי נגלה איפה הכול באמת קורה
.אולי שם מתרחשת ההזדווגות
?מי יודע- .עולים-
.הם עדיין קרובים אלינו, כאן
,לפתע, בהתפרצות מהמעמקים
.הקונפליקט ממשיך בקצב אפילו יותר מהיר
...כן, כי זה
.כן, זה ממש מתחיל להיות טוב
יותר מ-25 לווייתנים זכרים ,מסתערים וחולפים על פני המצלמה
.ומפריחים זרמים של בועות אגרסיביות
.הרבה בועות- .כן-
.המון בועות
הלווייתנים מאחור ,מנסים לדחוק את המובילים מתחת לפני המים
ומתנגשים בהם באכזריות כדי להאט אותם .ולתפוס את עמדת ההובלה בקרבת הנקבה
.זו תחרות האוקיינוסים העצומה ביותר בטבע
,לבסוף, כששאר הזכרים מתעייפים
השניים המהירים והחזקים ביותר תופסים את עמדות ההובלה
.ודולקים אחר הנקבה
ברגעים האחרונים, טוען לכתר מתנפל קדימה
...ודוחק את יריבו מתחת לפני המים
...ומחוץ למרוץ
.ותופס את מקומו כמנצח
.והם נעלמו
.והינה הם, שם
.הקרב הזה סוף סוף נגמר
לווייתן אדיר אחד נלחם וזכה בזכות
.להיות המגן של הנקבה הבודדה שלנו
צילום האירוע המרהיב הזה התאפשר
רק משום שהגנה .אפשרה לחברות לווייתנים להשתקם
.למרבה הצער, סיפורי הצלחה כאלה הם נדירים
,ובניגוד ללווייתנים גדולי-הסנפיר
האוכלוסיות של הטורפים הגדולים ביותר .באוקיינוסים שלנו הולכות ומתמעטות
יותר ממאה מיליון כרישים נופלים קורבן לדיג מדי שנה
כדי לספק את דרישותיה .של תעשיית סנפירי הכרישים
ענקים כמו הכריש הטיגריסי .הולכים ונעשים נדירים יותר
והמוניטין המנופח שלהם כטורפים מפחידים וקטלניים
.לא סייע להם
,אך פול, שמצלם כרישים כבר שנים רבות
.יודע שהם לא דומים לסטריאוטיפ הפשטני הזה
בפעם הראשונה שראיתי כרישים מתחת לפני הים, מה שהרשים אותי
,הוא היופי היוצא מן הכלל שלהם, החן שלהם
ההתאמה המושלמת של השחייה שלהם .והזריזות שלהם
,והדבר הבא שמרשים לגבי כרישים
,כי גדלים עם המון פחד
.הוא שלא נראה שהם מאיימים עליך
.לא נראה שהם מפחידים כל כך
,כשמגיעים כרישים טיגריסיים
.נוכחותם שולטת בסצנה
פחות או יותר ממקדים את תשומת הלב ,בכריש הטיגריסי
,ואף פעם לא מפנים אליו את הגב
,כי הם נוטים לדעת לאיזה כיוון אתה מסתכל
.והם נוטים לרצות לשחות מאחוריך
.אבל הם אוהבים לבחון ולבדוק מה אתה
,וכחלק מהבחינה הזו .אולי הם ידחפו עליך את האף
ומה שאפשר לעשות הוא פשוט לשים את היד על האף שלו
.ולהרחיק אותו בעדינות
?עם איזה טורף יבשתי אפשר לעשות את זה
אם היית עושה את זה עם דובים שמחפשים מזון ,או עם אריות או עם נמרים
.כנראה היו טורפים אותך
ועם זאת, כאן עם אחד הטורפים ,הכי גדולים והכי קשוחים בעולם
,מבחינת הרגשות שלנו כלפיהם
...בטיחותי לגמרי לעשות את זה, אז
,בנוסף לכך שבני אדם לא מבינים את הכרישים
התפקיד החשוב שלהם בשמירה על מערכת אקולוגית מאוזנת באוקיינוס
.זוכה לעיתים קרובות להתעלמות
,בשונית אלמוגים בריאה יש הרבה כרישים
,אבל באוקיינוסים של היום .קשה יותר ויותר למצוא את השוניות האלה
הצלם התת-ימי דני לגראנז' יודע כבר שנים
על אחד מהמעוזים האחרונים בכדור הארץ
שיש בו התקהלויות גדולות .של כרישי שונית אפורים
,הוא נמצא בפולינזיה הצרפתית .מתכונן לצלול במים שורצי הכרישים
בזמן גאות, מאות כרישי שונית .מתקהלים בתעלה הזו
,בדומה לפול, דני לא מפחד מטורפי העל האלה
.כי הוא יודע שהוא לא נמצא בתפריט שלהם
בעיניי, כרישים נמנים בין היצורים ,המדהימים ביותר באוקיינוס
.וממש מרגישים את זה
וכשיש לנו התאספות של כל הכרישים האלה
,והם ממש מרוכזים
,זה מחזה מדהים
ופולינזיה הצרפתית ,היא המקום האחרון בעולם, לדעתי
.שבו אפשר לראות אותו
אנחנו מנסים להצדיק את הסיבה ,להציל כרישים ולא להרוג אותם
,מנסים להילחם בתעשיית הסנפירים
,אבל אני חושב שחשוב לחזור על זה
.כי הם בראש שרשרת המזון
.הם מפנים מהשונית את כל החולי הטבעי
,אז אם אין טורפים .השונית פשוט לא תהיה במצב טוב
.זו מציאות
.אנחנו חייבים להשתדל להגן על הכריש
ופולינזיה הצרפתית היא אחת המדינות היחידות בעולם
.שבאמת מגינות על הכריש. זה כתוב בחוק
.אסור להרוג כרישים, אסור לדוג כרישים
וההגנה על הכרישים בים הזה
.מאפשרת להם למלא את תפקידם כציידים חיוניים
.אבל רוב הכרישים לא צדים בשעות היום
.הציד הרציני מתרחש בחשכה
אז הצלילה הבאה של דני ,תהיה הרבה יותר מאתגרת
ובמהלכה הוא יצלם כרישים שצדים בלילה .בפעם הראשונה בחייו
הם לובשים חליפות שרשראות מיוחדות נגד כרישים
שמיועדות למנוע משיניו של כריש שונית .לנקב את העור
.כרישים לא מרבים לנשוך בני אדם בכוונה
,אבל בשיא טירוף האכילה .חכם לנקוט באמצעי זהירות
.אנחנו מצפים להרבה אקשן עם הכרישים הערב
.אני מקווה שנשרוד
?שנצא עכשיו- .כדאי שנצא-
.כן
?אנחנו מוכנים- ?אנחנו מוכנים-
.כן
.זה מזכיר יותר מבצע של הכוחות המיוחדים
.וכך הוא צריך להיות
.כמה כרישים מופיעים מייד
.ואז מספרם גדל במהירות
כשצוללים לתוך השונית
,ורואים כמות מדהימה של כרישים, כולם יחד
.זה קצת מפחיד
.הצוות העליון בלחץ
.הם רואים את הכרישים מתאספים מלמעלה
.מעולם לא ראינו את זה
,בשעות היום, הכריש די עצלן
,אבל ברגע שצוללים איתם בלילה
.באמת רואים עד כמה הם יכולים להיות חזקים
כל עוד הדגים נשארים .במקום מסתור, הם מוגנים
,אבל דג שונית מבוהל מגיח מהמחסה
.וטירוף האכילה מתחיל
.להיאכל על ידי כריש זה עניין רציני מאוד
כשמאות כרישים ,נמצאים מולך או שוחים לכיוונך
.אתה לא מעניין אותם, הם רוצים רק את הדגים
!לא, לא, לא, לא, לא, לא
!הצלחנו! הצלחנו
לא, אבל אז צריך לשים לב .לדגים הקטנים שעוברים בינינו
.כן, כן, כן- .להתרחק, להתרחק-
.כשהם בטירוף, אתם יודעים, יש הרבה מהם
.אם הם באים אליך, הם מפילים אותך
,ממש הרגשתי את זה, דג קטן יצא מהאלמוג
,והם התנפלו עליו, ואתה לא מעניין אותם
.הם מנסים לתפוס רק את הדגים
.זה היה כמו נהר, זרם מים
,ואחר כך, עוד תמונה
.הוא היה באמצע התנועה בלוס אנג'לס
?אתם יודעים, כמו בסרט
,אתם יודעים, הצומת הגדול .יש מכוניות בכל מקום
,כביש מהיר, אבל מלא במכוניות, כמו פקק גדול
.ודני היה במרכז
...נסעתי ללוס אנג'לס- ,זה פשוט זרם-
.כמו מים, הכרישים זרמו סביבו
.הם נמצאים באזור הזה כבר 400 מיליון שנה
,המינים האלה הם... כשרואים אותם צדים
מבינים שהאבולוציה .גרמה להם להיות חזקים כל כך
.הם בפסגה
.כשהם צדים, פשוט יפהפה לראות את זה
.יפהפה
במסעם של הצלמים שמטרתו לספק לכם
,הצצה קטנטנה לעולמו של דולפין
,הם ביקרו במקומות ייחודיים
שרבים מהם נמנים בין הדוגמאות האחרונות
.לקהילות אוקיינוס משגשגות
,שוניות אלמוגים בריאות, עשירות בחיים
עיטרו פעם את קצותיה של כל יבשת ,לאורך החופים הטרופיים שלנו
.אך כיום, נותרו מעטות מאוד
.אנחנו הורגים אותן
זיהום ודיג שאינו בר-קיימה
.הם רק חלק מהנוהגים ההרסניים שגורמים למותן
למרבה הצער, במהלך שלוש השנים ,שנדרשו לצוות כדי לצלם את הסרט
.שליש משונית המחסום הגדולה הולבן ומת
ללא פעולה מיידית, רוב המדענים מסכימים
שכמעט כל שוניות האלמוגים .יושמדו בתוך 50 שנים בלבד
.אינספור יצורים יחדלו להתקיים
.והדולפינים שלנו יאבדו את ביתם החיוני
,אבל יש תקווה ...עם אחד הפתרונות הפשוטים ביותר
.הגנה
.הדוגמה הטובה ביותר: איי פלאו במיקרונזיה
דידייה הגיע לכאן .כדי לצלם אירוע מיוחד מאוד
,אז כשנודע לי שאני נוסע לפלאו
.התרגשתי מאוד, כי מעולם לא ביקרתי שם
,כשהכנסתי את הראש שלי למים .הבנתי עד כמה יפה שם
זה מסוג המקומות שיש בהם עלייה חזקה של מים לפני השטח
,שמביאה מים עשירים מהמעמקים
.עשירים מאוד בחומרים מזינים
,זה מייצר שונית ברמה גבוהה ,עשירה מאוד בחיים
.עם המון דגים בכל מקום
.ולא רק הדגים הקטנים
...ענקים וטורפים אחרים
.כל סוגי הדגים. כל שרשרת המזון
.מנטות, מאות כרישים, כולם כאן
ב-1998, כולם חשבו שהשונית הזאת .עלולה להיות אבודה לנצח
אירוע אל ניניו .הלבין את האלמוגים והרג אותם
:אבל אתם-יודעים-מי התערב ודאג לניקיונות
.התוכינון הענק הנאמן שלנו
,ובעזרת הגנה שנאכפה על ידי הממשלה
.כעת, השונית היא כמו חדשה
לא מפתיע שכעת, פלאו ידועה .בהתקהלויות אדירות של דגים
בכל ירח מלא, כל התוכינונים .מתאספים עם שחר כדי להשריץ
.זה המחזה האגדי שדידייה בא לכאן כדי לצלם
,לצלם את התוכינונים משריצים זה אירוע מיוחד
.כי זה משהו שאני עושה בפעם הראשונה
,קודם רואים את כל הדגים האלה
,ולא מדובר בעשרה דגים .ב-30 דגים, מדובר במאות
.הם דגים עצומים, במשקל 30-20 ק"ג
.בשביל צלם, זה דבר ייחודי
,דידייה חייב להישאר בהיכון כל הזמן
.כי אירוע ההשרצה עשוי להתרחש בכל רגע
,כשהם מתאספים, אתה על השונית
,אז אתה מחכה ומחכה, ופתאום
,הם עוצרים ויוצאים אל הים הפתוח
.ושם האקשן יתחיל
,זה השלב שבו העניין מסתבך
,כי צריך לשחות נגד הזרם
.ואנחנו לא יכולים להתחרות בדגים
.הם הרבה יותר מהירים מאיתנו
,כשהנקבה הראשונה באה להשריץ
.אז כולן יבואו יחד
.הן שוחות למעלה, וכל הזכרים עוקבים אחריהן
.יש שניים, שלושה, ארבעה, לפעמים עד עשרה
.וצריך להגיב במהירות, כי זה קורה מהר מאוד
.אסור לפספס אקשן
מיליוני ביצי תוכינונים משתחררות ,אל זרמי האוקיינוס החמימים
.ויוצרות את הדור הבא של מושיעי השונית
,בכך שהם גילו את המחזות האלה ברחבי העולם
יוצרי הסרט שלנו סיפקו לנו גם תובנה בעלת ערך
על האופן שבו נוכל לעזור .לאוקיינוסים הפגיעים שלנו
,באמצעות הגנה בין-לאומית
,מקומות נוספים כמו פלאו יוכלו להתאושש
.מה שייצור אוקיינוס בריא יותר ופורה יותר
אוקיינוס מלא בדמויות מדהימות
.שעשויות להמשיך לשגשג עד העתיד הרחוק
תרגום כתוביות: דניאלה מגדל