‫היי.
‫אני מצטער.
‫אני מצטער. אני מצטער.
‫זה בסדר. לא אפגע בך.
‫מה אתה רוצה ?
‫חשבתי שאת...
‫מה ?
‫לא יודע.
‫הצילו !
‫עצרי !
‫מה ? מה ?
‫זה בסדר.
‫בואי הנה.
‫זה בסדר. תירגעי.
‫הכול יהיה בסדר.
‫מה היה שם בפנים ?
‫תנו לי דקה להבין מה קורה.
‫למה פחדת מהחדר הזה ?
‫אמרתי שתיתני לי דקה !
‫כמה אנשים יש בדבר הזה ?
‫תקשיבו ! לא נוכל סתם לטפס פה.
‫למה לא ?
‫יש מלכודות.
‫מה זאת אומרת, מלכודות ?
‫מלכודות מוסוות.
‫הצצתי בחדר שם למטה, ‫ומשהו כמעט כרת לי את הראש.
‫אלוהים אדירים !
‫אלוהים, אלוהים אדירים !
‫אתה בסדר ?
‫אדון.
‫וורת'
‫וורת' !
‫אל תדאגי.
‫נחבטתי בראש.
‫תן לי לראות.
‫זה בסדר.
‫אני רופאה. ‫הפציעה לא נראית קשה.
‫מה לעזאזל אתה עושה ?
‫היי, זקן, שמעת אותי ?
‫יש בקירות חיישני תנועה.
‫קשה לאתר אותם.
‫אלוהים.
‫אלוהים, אלוהים !
‫רק רגע.
‫בואו נירגע דקה.
‫מישהו זוכר איך הוא הגיע לכאן ?
‫כיסוני פירוגי !
‫אכלתי ארוחת ערב.
‫פירוגי. גבינה ותפוח אדמה.
‫נגמרה לי השמנת החמוצה, ‫והלכתי למקרר ואז...
‫אני לא יודעת.
‫את ?
‫לוון ?
‫אני...
‫פשוט הלכתי לישון ו...
‫מה איתך ?
‫פשוט התעוררתי פה.
‫באמצע הלילה.
‫זה כמו בצ'ילה. ‫הם תמיד באים באמצע הלילה.
‫מי ?
‫רק הממשל יכול לבנות משהו מכוער כל כך.
‫זה לא של הממשל.
‫אז מה זה ?
‫אני לא יודע.
‫חוצנים.
‫בחייך. גם ככה אנחנו מבוהלים מספיק.
‫בואו... בואו נשלול בינתיים חוצנים ‫ונתרכז במה שאנחנו כן יודעים.
‫אימא שלי תתחרפן.
‫רנס ?
‫לא אהיה שם. ‫הם יתחרפנו.
‫מה דעתך, רנס ?
‫לא יעזור לנו לשבת בחיבוק ידיים.
‫אני אתקדם בקו ישר עד שאגיע אל הסוף.
‫בסדר. אני נוטה להסכים.
‫לא כדאי שנחכה פה ?
‫למה ?
‫כדי לראות אם מישהו יבוא.
‫איש לא יבוא.
‫תראו. יש דרך להיכנס לכאן,
‫אז חייבת להיות דרך לצאת.
‫נוכל להימנע מהמלכודות באמצעות המגף.
‫הולוויי, זה השם שלך ? ‫מה דעתך ?
‫נחפש יציאה ?
‫בסדר.
‫מה איתך ?
‫לא ייתכן שזה פשוט כל כך.
‫זה לא יהיה פשוט כל כך.
‫תסתכל סביב.
‫תסתכל היטב.
‫כי יש לי הרגשה שזה מסתכל בנו.
‫אני פשוט רוצה להתעורר.
‫לוון.
‫נוכל לעשות את זה.
‫פשוט צריך לשמור על קור רוח ‫ולפעול כצוות.
‫הרבה אנשים יחפשו אותנו בחוץ.
‫אני שוטר. בסדר ?
‫- אתה שוטר ? ‫- כן.
‫אני אוציא אתכם מפה. ‫אני מבטיח.
‫אתם חייבים לשתף איתי כאן פעולה.
‫בסדר.
‫זרוק את המגף.
‫בטוח.
‫זה נשמע קרוב יותר.
‫זה מכני. ‫זה קורה בפרקי זמן קבועים.
‫אולי זאת מערכת האוורור.
‫אין פתחי אוורור.
‫מה אתה אומר. ‫אני מתה מחום.
‫מה זה ?
‫מספרים סידוריים ?
‫מספרי חדרים.
‫הם שונים מחדר לחדר.
‫נהדר. טוב, יש רק איזה ‫566,400,000 חדרים בדבר הזה.
‫כדאי מאוד שלא.
‫נשרוד איזה שלושה ימים ‫ללא מזון או מים
‫לפני שנהיה חלשים מכדי לזוז.
‫טוב, הם חייבים להאכיל אותנו, לא ?
‫הולוויי.
‫מדובר בחום, מתח, מאמץ פיזי, ‫למשל, התייבשות,
‫כאבי ראש, סחרחורות, בלבול, ‫תהליכי חשיבה משובשים.
‫בסופו של דבר הגוף ‫מתחיל לפרק את הרקמות שלו.
‫תמצצי את זה.
‫כך הרוק ממשיך לזרום.
‫מה ?
‫נראה שהאוויר שם יבש.
‫לכודים ?
‫חיישן של מולקולות כימיקליות.
‫למה המגף לא הפעיל אותו ?
‫המגף לא חי.
‫הוא קולט מימן גופריתי המופרש מהעור.
‫איך זה שאתה יודע כל כך הרבה ‫על חיישנים, רנס ?
‫"רן."
‫לא "רנס."
‫זה שם צרפתי.
‫בסדר. אתה צרפתי. ‫אני שואל אותך איך...
‫רן.
‫מומחה לחיישנים.
‫בערך בגיל המתאים.
‫אני לא מאמין.
‫הבחור הזה הוא "הגדרון".
‫מה ?
‫הוא "הגדרון". ‫"הציפור מאטיקה".
‫- הוא ברח משישה בתי כלא גדולים. ‫- שבעה.
‫אתה צוחק, נכון ?
‫אתה תוכל להוציא אותנו מפה.
‫אולי.
‫אמן בריחות.
‫כן, אני הארי הודיני המזוין.
‫הסיבה היחידה שגררתי אתכם איתי ‫היא שאני זקוק למגפיים שלכם.
‫אם לא תתעשתו אסתלק ככה.
‫די לדבר.
‫די לנחש.
‫תחשבו רק על מה שמונח לפניכם.
‫זה האתגר האמיתי.
‫אתם צריכים להציל את עצמכם מעצמכם.
‫תוציאו אותו !
‫אלוהים.
‫אז... זה היה אלקטרו-כימי ‫או מה שזה לא יהיה, נכון ?
‫והוא פספס אותו.
‫"הגדרון". זה נהדר.
‫זה פשוט נהדר.
‫בסדר.
‫זמן להערכה מחודשת ‫של המקום הזה.
‫עברתי על זה שוב ושוב.
‫למה שישליכו לכאן אנשים חפים מפשע ?
‫מענישים אותנו ?
‫לא עשיתי שום דבר שראוי לעונש כזה.
‫תשכחו מכל זה !
‫אי אפשר לראות את התמונה ‫הכוללת מכאן, אז אל תנסו.
‫תשמרו על פרופיל נמוך.
‫אל תתחכמו.
‫תסתכלו רק על מה שעומד לפניכם.
‫זה מה שהוא אמר.
‫נתחיל בנו.
‫יש לנו אמן בריחות ושוטר.
‫חייבת להיות לכך סיבה.
‫את רופאה, הולוויי.
‫זה נותן לך תפקיד, סיבה, נכון ?
‫לא. זה פשוט גורם לי לומר,
‫"למה אני ולא מישהו מבין ‫עשרת מיליון הרופאים האחרים שיש ?"
‫לוון. מה את ?
‫כלום.
‫אני סטודנטית.
‫אני מבלה עם החברים שלי.
‫מה עוד ?
‫אין עוד.
‫ההורים שלי הם סתם אנשים. ‫אני גרה איתם.
‫אני משעממת.
‫לדעתי צריך לשאול ‫את השאלות החשובות.
‫מה הוא רוצה ? ‫על מה הוא חושב ?
‫"אחד חוסל, נותרו ארבעה."
‫אולי תאמר לנו מה המטרה שלך, וורת' ?
‫גם אני תהיתי רבות בנושא.
‫אני סתם בחור.
‫אני עובד בבניין משרדי ‫ועוסק בעניינים משרדיים.
‫לא בדיוק שפעתי שמחת חיים ‫לפני שהגעתי הנה.
‫החיים דפוקים באופן כללי.
‫אני לא סובלת את הגישה הזאת.
‫כי הוא צודק.
‫מה המטרה שלך, קוונטין ?
‫ילדים.
‫שלושה.
‫ויש לי עניינים לא פתורים.
‫אצא מפה בכל מחיר.
‫משם אני שואב את הכוח שלי.
‫אתם תמצאו את שלכם ‫בכל מקום שיש לכם אותו.
‫בשם אלוהים, וורת', ‫למען מה אתה חי ?
‫אין לך רעיה או חברה או משהו ?
‫לא. יש לי אוסף מכובד של פורנוגרפיה.
‫נחמד. נחמד.
‫גם לי אין אף אחד, ‫אבל אני לא מוותרת.
‫אני כועסת.
‫הם נכנסו לבתים שלנו.
‫הם הפשיטו אותנו !
‫הם לקחו את הטבעות שלי !
‫הם לקחו...
‫את האחלמה שלי.
‫אני רוצה לדעת מי אחראי לזה.
‫לוון ?
‫המשקפיים שלך.
‫את לא צריכה אותם ?
‫הם לקריאה.
‫הם הסירו את התכשיטים שלה, ‫אבל הם ודאי הרכיבו לך אותם.
‫אם דבר אינו אקראי,
‫למה הם כאן ?
‫לוון. מה את לומדת במכללה ?
‫מתמטיקה.
‫מה זה אומר ?
‫149.
‫מספרים ראשוניים.
‫אני לא מאמינה שלא ראיתי את זה.
‫מה לא ראית ?
‫נראה לי שכשהמספרים ראשוניים, ‫החדר ממולכד.
‫בסדר.
‫645.
‫645...
‫זה לא מספר ראשוני.
‫372.
‫לא.
‫649.
‫נכון. 11 כפול 59.
‫גם זה לא ראשוני.
‫אז החדר הזה בטוח.
‫רגע, רגע, רגע.
‫איך את מניחה את זה על בסיס ‫מלכודת אחת בחדר עם מספר ראשוני ?
‫אני לא. הקטע של האש היה ראשוני, 083.
‫הקטע של הכימיה המולקולרית היה 137.
‫חדר החומצה היה 149.
‫את זוכרת את כל זה ?
‫יש לי כישרון לזה.
‫לוון,
‫מוח יפהפה שכמותך.
‫מגף.
‫בסדר. זוזו.
‫מוח קודם ליופי.
‫בטוח !
‫בטוח.
‫מספרים ראשוניים !
‫כמה זמן אנחנו פה ?
‫תשע או עשר שעות.
‫מנין לך ?
‫התחילו לצמוח לי זיפים.
‫הדבר האחרון שאני זוכר זה שהתגלחתי.
‫אני מניחה שפספסתי את ארוחת הבוקר
‫או הצהריים.
‫או... מה שזה לא יהיה.
‫טוב, אל דאגה.
‫אחזור הביתה בזמן לארוחת ערב.
‫אם נצא מפה, ‫אכין לך ארוחת ערב.
‫קבענו.
‫הולך לך.
‫אני חייבת סיגריה !
‫הייתי מעשנת בדל מהמדרכה.
‫הולוויי. תשלטי קצת בעצמך.
‫בחייך. מתקדמים.
‫המצב משתפר.
‫בסדר, בסדר. אתה צודק. ‫נגמלתי מעישון לפני שנים.
‫אני פשוט צריכה להעסיק את עצמי.
‫אז דברי. נהלי שיחה.
‫איזו מין רופאה את בכלל ?
‫אתה יודע, כזו ממרפאה חינמית.
‫בסדר, לפטפט, לפטפט.
‫קדימה, עזור לי.
‫ספר לי על הזאטוטים שלך.
‫בסדר. יש לנו שלושה בנים...
‫בני תשע, שבע וחמש.
‫אלי הטוב.
‫אישה מסכנה. ‫אין סיכוי שהייתי שורדת את זה.
‫כן, טוב, גם היא לא שרדה.
‫לא, היא לא מתה. ‫אנחנו פשוט פרודים.
‫אני מצטערת.
‫אני לא מסוגלת לנהל שיחת חולין.
‫המספרים האלה לא ראשוניים.
‫בסדר. בטוח.
‫סליחה. מצטערת.
‫אתה יכול לנסות לעזור לי, חבר.
‫לא נכון.
‫גם זה ממולכד.
‫צריך לחזור על עקבותינו ?
‫עדיין לא.
‫אוי לא.
‫קרא לי אותם.
‫מה את, מתלה המעילים שלו ?
‫נו, באמת.
‫זה תקוע.
‫זהירות !
‫החדר הזה ירוק.
‫הולוויי.
‫שלום.
‫החדר הזה ירוק.
‫נכון.
‫אני רוצה לחזור לחדר הכחול.
‫מה זה, הלם או מה ?
‫לדעתי הוא מוגבל שכלית.
‫אני אוהב את החדר הכחול.
‫אלוהים אדירים.
‫הוא כמעט שבר לי את המפרקת.
‫שלום, אתה לבד ?
‫רוצה לאחוז בידי, מתוק ?
‫קודם חמאה, ‫ואז הממרח המתוק, קזאן.
‫קודם חמאה, ‫ואז הממרח המתוק.
‫איך הוא שרד ?
‫אני רוצה לחזור לחדר הכחול.
‫יש הרבה חדרים כחולים.
‫תכף נמצא לך אחד אחר.
‫זה פשוט מוזר מדי.
‫אז תמשיכי לדאוג למספרים שלך.
‫קדימה. אני אטפל בו.
‫החדר בטוח, זה ברור, ‫שהרי הוא כמעט נפל לי על הראש.
‫שנלך לטייל...
‫קזאן ?
‫רוצה ללכת לטייל ?
‫קוונטין ?
‫בואו לא נכריח אותו לטפס מיד.
‫הולוויי...
‫הולוויי.
‫ייתכן שהם לקחו אותנו ‫כל הדרך אל ניו מקסיקו ?
‫על מה את מדברת, הולוויי ?
‫על השאלה, ‫איפה מחביאים דבר גדול כל כך ?
‫הוא לפחות מועיל במשהו.
‫היי, צר לי לערער ‫את היסודות שלך, קוונטין,
‫אבל אין לך מושג ‫לאן מגיעים כספי המסים שלך.
‫לרופאים במרפאות חינמיות ?
‫רק לתשלובת התעשייתית-צבאית ‫כסף לבניית משהו בגודל הזה.
‫הולוויי...
‫מה זה "התשלובת התעשייתית-צבאית" ?
‫היית שם אי פעם ?
‫אני אומר לך, ‫זה לא זה.
‫מאיפה אתה מבין בדברים כאלה ?
‫מי, לדעתך, הממסד ?
‫חבר'ה כמוני.
‫השולחנות שלהם גדולים יותר, ‫אבל לא התפקידים שלהם.
‫הם לא יושבים וזוממים. ‫הם קונים סירות.
‫לא. המקום הזה...
‫זוכרים את סקרמנגה ?
‫הרשע באיש בעל אקדח הזהב.
‫כן.
‫זה שעשוע של איזה פסיכי עשיר.
‫זה מה שאתה חושב ?
‫בטוח.
‫בסדר. אתה שוטר.
‫תיאוריית הקליע הבודד.
‫בדיוק.
‫גז !
‫הולוויי, חזרי לכאן !
‫הכול בסדר.
‫פשוט בלעתי את הכפתור שלי.
‫אני שונאת את זה. ‫אני שונאת את זה.
‫הבחור שלך סובל שם מהתקף היסטריה.
‫זה כמו ללמוד למבחנים בלי קפה.
‫היא זקוקה להפסקה.
‫היא מסוגלת לעשות את זה.
‫הם לא נראים לי ראשוניים.
‫זו התרומה הקטנה שלך, וורת' ?
‫אם היא בכלל שווה משהו.
‫נו ?
‫הוא צודק.
‫לא ראשוני.
‫עצור !
‫ישר מולך.
‫מה זה ?
‫שתוק !
‫אני לא יודעת מה קרה. ‫זה לא היה מספר ראשוני.
‫קוונטין, אל תזוז.
‫שמישהו יפסיק את הרעש הזה !
‫וורת' !
‫תשאיר את המגפיים.
‫וסגור את הדלת המזוינת !
‫היתה לי הרגשה רעה ‫בנוגע לבחור ההוא.
‫הוא ידע על המלכודת ההיא.
‫אבל אלה לא מספרים ראשוניים.
‫אז שיטת המספרים שלך נכשלה, ‫אבל הוא ידע.
‫ידע מה ? ‫איך הוא יכול לדעת ?
‫את הפרנואידית. תחשבי על זה.
‫הדבר היחיד שהוא עשה עד כה ‫היה לבעוט בנו כשאנחנו כבר על הקרשים.
‫אז הגישה שלו שלילית.
‫אתה אומר שזה הופך אותו למרגל ?
‫סמכי עליי.
‫תפקידי לקרוא אנשים כמו תצלום רנטגן.
‫הוא לא אוהב חדרים אדומים.
‫אז מה קרה ?
‫ראית מה קרה.
‫קוונטין !
‫אני מניחה שהמספרים ‫מורכבים מכפי שחשבתי.
‫אולי הם חסרי משמעות.
‫לא. זה אומר שהם מורכבים יותר.
‫הם עבדו עד עכשיו, לא ?
‫אני פשוט צריכה עוד קצת זמן איתם.
‫טוב, גם ככה צריך לנוח.
‫טוב, זה במקום ‫כי גם ככה אין משהו אחר שנוכל לעשות.
‫הם אומרים לך משהו ?
‫אלה לא קלפי טארוט.
‫יש לך מושג כמה ‫משתנים אני צריכה לקחת בחשבון
‫לפני שאוכל לנתח מספרים בגודל הזה ?
‫הם לא חושפים את המידע שלהם מיד.
‫הם כמו בני אדם.
‫דוחה !
‫לא, לא כאן, מתוק.
‫בפינה.
‫מה ? הוא פשוט משתין.
‫אלוהים אדירים.
‫מצוין. עכשיו ממש מסריח פה !
‫כל זה מצחיק אותך, נכון ?
‫מה הבעיה המזוינת שלך, וורת' ?
‫אפילו הולוויי ‫מחזיקה מעמד טוב ממך.
‫לך לשם ועזור לה איתו.
‫זה התפקיד שלך, שמרטף.
‫מישהו צריך לקחת כאן אחריות.
‫והמישהו הזה צריך להיות אתה.
‫לא כולם יכולים להרשות לעצמם ‫לשחק אותה כופרים במוסכמות.
‫לא כולם יהירים מספיק ‫כדי לשחק אותה גיבור.
‫זה רצון לחיות.
‫לכולם יש אותו, וורת', ‫אפילו לך.
‫בייחוד לך, ‫שמסתתר מאחורי חזית הציניקן.
‫"רצון לחיות."
‫זו ההרגשה החמימה והנעימה ‫שיש עמוק בפנים ?
‫תודה, קוונטין. ‫אני אדם חדש.
‫וורת' המסכן.
‫"אף אחד לא אוהב אותי."
‫אם אתה נוטר טינה לעולם, ‫למה אתה ממשיך עם זה עכשיו ?
‫למה שלא תשכב ותמות לך ?
‫עשה את זה.
‫תראה לנו שיש לך דם ‫ותקפוץ לתוך מכונת הסושי.
‫תהיה גבר.
‫כך חשבתי.
‫לך תזדיין, קוונטין.
‫אני לא רוצה למות.
‫אני פשוט מציאותי.
‫נראה לך שהם היו טורחים ‫לבנות את הדבר הזה
‫אילו יכולנו פשוט לצאת ?
‫נראה לך שהם היו מותירים לנו רמזים
‫ונותנים לנו לנצח עד כה ‫אלמלא היתה דרך החוצה ?
‫נראה לך שאנחנו חשובים ? ‫אנחנו לא.
‫תגאל אותנו מייסוריך ‫כדי שנוכל להמשיך לנסות לצאת מכאן.
‫אתם לא תצאו מפה.
‫- אנחנו כן ! ‫- אתם לא.
‫אנחנו כן !
‫אין דרך החוצה !
‫תפסתי אותך.
‫איך אתה יודע ?
‫תענה לשאלה, וורת'.
‫אלוהים.
‫מי אתה ?
‫אני הרעל.
‫אני עיצבתי את המעטפת החיצונית.
‫את מה ?
‫את המעטפת. את הסרקופג.
‫אתה בנית את זה ?
‫לא את החלק הזה. ‫את החלק החיצוני.
‫אני לא יודע כלום ‫על המספרים או על כל דבר אחר כאן.
‫שכרו אותי לתכנן מעטפת חלולה.
‫קובייה.
‫קובייה ? למה לא אמרת לנו ?
‫בשם אלוהים, וורת', ‫ידעת מה זה.
‫לא.
‫וורת'...
‫אתה משקר.
‫בהתחלה לא ידעתי.
‫מי עומד מאחורי זה ?
‫אני לא יודע.
‫מי העסיק אותך ?
‫לא שאלתי.
‫אפילו לא עזבתי את המשרד שלי.
‫דיברתי בטלפון עם אנשים, ‫חבר'ה כמוני,
‫מומחים שעובדים על פרטים קטנים.
‫איש לא ידע מה זה.
‫לאיש לא היה אכפת.
‫זיבולים ! אתה ידעת מההתחלה.
‫הביטו בו.
‫הוא שקוע בעסק הזה עד הצוואר.
‫לא, קוונטין.
‫כך הם מסתתרים.
‫מפרידים בין כולם
‫כך שיד ימין לא תדע ‫מה יד שמאל עושה.
‫המוח שמאחורי זה לא נחשף.
‫המוח של מי ?
‫הכול אותה המכונה, נכון ?
‫הפנטגון, תאגידים רב-לאומיים, המשטרה.
‫אם אתה מבצע תפקיד אחד קטן.
‫אתה בונה איזה מה-שמו בססקטון,
‫ופתאום, הוא קבור שלושה קילומטר ‫מתחת לפני המדבר,
‫רכיב עיקרי במכונת הרג.
‫צדקתי כל הזמן ! ‫כל חיי, ידעתי את זה !
‫אמרתי לך, קוונטין !
‫איש לא יקרא לי שוב פרנואידית !
‫אנחנו חייבים לצאת מכאן ‫ולחשוף את זה !
‫הולוויי, את לא מבינה.
‫אז עזור לי, בבקשה. ‫אני צריכה לדעת.
‫אולי תתקשי להבין, ‫אבל אין קנוניה.
‫איש לא אחראי.
‫זו טעות חסרת ראש ‫שפועלת במסווה של תכנית-על.
‫את מסוגלת להבין את זה ?
‫האח הגדול לא צופה בך.
‫איזה מין הסבר מזוין זה ?
‫זה ההסבר הכי טוב שתקבל.
‫הסתכלתי והמסקנה היחידה שהגעתי אליה
‫היא שאין שם אף אחד.
‫מישהו היה חייב לאשר את הדבר הזה.
‫איזה דבר ? ‫רק אנחנו יודעים מהו.
‫אין לנו מושג מהו.
‫אנחנו יודעים יותר מכל אחד אחר.
‫כלומר, מישהו אולי ‫ידע מעט לפני שהוא פוטר
‫או הפסיד בבחירות או מכר אותו.
‫אבל אם למקום הזה ‫היתה אי פעם מטרה,
‫אז היא הובנה לא נכון ‫או שהיא אבדה על הדרך.
‫זו תאונה,
‫מיזם של עבודה ציבורית ‫בלתי נפסקת שנשכחה.
‫נראה לך שמישהו רוצה לשאול שאלות ?
‫כל מה שהם רוצים זה מצפון נקי ‫ומשכורת שמנה.
‫עבדתי על הדבר הזה באיטיות ‫במשך חודשים.
‫זאת היתה עבודה נהדרת.
‫למה להכניס פנימה אנשים ?
‫כי זה כאן.
‫חייבים להשתמש בזה, ‫או להודות בכך שזה חסר תכלית.
‫אבל זה... ‫זה באמת חסר תכלית !
‫קוונטין, זו בדיוק הכוונה שלי.
‫לאן הגענו ?
‫זה גרוע בהרבה מכפי שחשבתי.
‫לא ממש. ‫רק פתטי יותר.
‫אתה מחליא אותי, וורת'.
‫אני מחליא את עצמי.
‫שנינו חלק מהמערכת.
‫אני ציירתי קופסה, ‫אתה מסייר במקוף.
‫זה כמו שאמרת, קוונטין,
‫"תשמרו על פרופיל נמוך. אל תתחכמו. ‫תסתכלו רק על מה שעומד לפניכם."
‫איש לא רוצה לראות ‫את התמונה הגדולה.
‫החיים מסובכים מדי.
‫כלומר, בוא נודה בזה.
‫הסיבה שאנחנו כאן ‫היא שזה יצא מכלל שליטה.
‫ככה אנחנו הורסים את העולם ?
‫טוב, ברור !
‫כל החיים שלכם הסנפתם דבק ?
‫מגיל שבע אני חשה אשמה ‫על הרס העולם.
‫אלוהים ! אם את מחפשת מישהו להאשים, ‫כולנו אשמים !
‫טוב, ההרגשה שלי השתפרה.
‫לכן נשארת איתנו.
‫כדי להתוודות.
‫אתה עדיין מחפש ‫מישהו לעצור, קוונטין ?
‫קוונטין, תפסיק !
‫תפסיק !
‫אנחנו זקוקים לו.
‫בשביל מה ?
‫השתגעת לגמרי ?
‫הוא היחיד שיודע משהו על המקום הזה.
‫וורת'.
‫הי.
‫אז יש מעטפת חיצונית.
‫- כן. ‫- וזאת קובייה, נכון ? כזאת ?
‫אני מניח שכן.
‫יש דלתות ?
‫- יש דלת אחת. ‫- איפה ?
‫במקום שמתקין הדלתות התקין אותה.
‫שש אפשרויות, ‫והיא חתומה מבחוץ.
‫ומה המידות של המעטפת החיצונית ?
‫40 מ"ר.
‫- אפשר ? ‫- בוא, מתוק, זוז הצדה.
‫ארבע על ארבע על ארבע.
‫הקובייה הפנימית לא צמודה ‫למעטפת החיצונית.
‫אני יודע את זה. ‫יש רווח.
‫קובייה אחת ?
‫אני לא יודע. ‫זה הגיוני.
‫בסדר.
‫אז הגודל המקסימלי של הקובייה הוא
‫26 חדרים על 26 חדרים אז...
‫17,576 חדרים.
‫17,576 חדרים ?
‫אלוהים.
‫זה עושה לי בחילה.
‫דקרט !
‫לוון, את גאון.
‫מה ? מה ?
‫קואורדינטות קרטזיות. כמובן !
‫קואורדינטות קרטזיות מקודדות.
‫משתמשים בהן בגיאומטריה ‫כדי לתאר נקודות בגרף תלת ממדי.
‫באנגלית. לאט יותר.
‫המספרים האלה הם סמנים.
‫נקודות ציון על רשת, ‫כמו קווי אורך וקווי רוחב על מפה.
‫המספרים אומרים לנו ‫מה מיקומנו בתוך הקובייה.
‫אבל איפה אנחנו ?
‫זה עובד !
‫בסדר, כל מה שצריך לעשות ‫זה לחבר את המספרים.
‫הנקודה על ציר איקס היא 19.
‫הנקודה על ציר ואיי...
‫26 חדרים.
‫אז זה ממקם אותנו
‫במרחק שבעה חדרים מהקצה.
‫בסדר.
‫נלך.
‫סתם מתוך סקרנות...
‫כלומר, אל תכה אותי שוב או משהו,
‫אבל מה תעשה כשתגיע לשם ?
‫אולי נצליח לפתוח את הדלת.
‫מה שצריך לעשות זה להבין ‫איך לעקוף את המלכודות.
‫אני מטפל בזה, הולוויי.
‫אני מחפש פתרונות מעשיים.
‫עדיין לא מצאת אותם.
‫נצמצם את הסיכון ‫בעזרת המספרים והמגף.
‫וורת' ייכנס ראשון.
‫לא נכון, קוונטין. ‫נעשה את זה לפי תור !
‫תירגעי.
‫יש שם מקום לשניים ?
‫מה הבעיה ?
‫הקואורדינטות האלה, ‫14, 27, 14.
‫- מה איתן ? ‫- הן חסרות היגיון.
‫בהנחה שבקובייה יש 26 חדרים,
‫לא תיתכן קואורדינטה גדולה מ-26.
‫אילו זה היה נכון, ‫היינו מחוץ לקובייה.
‫לא. לא מחוץ לקובייה.
‫אני מניח שזה אומר ‫שלא נצא לארוחת ערב.
‫- מלכודת, מלכודת, מלכודת, מלכודת. ‫- נקווה שזה בטוח.
‫מלכודת, מלכודת, מלכודת.
‫מלכודת !
‫מופעלת בקול.
‫מקסים.
‫איך זה שקול פתיחת הדלת ‫לא הפעיל אותה ?
‫אולי היא תוכננה להתעלם מזה.
‫אז זהו זה. ‫הקצה מוקף במלכודות.
‫אם כן נצטרך לחזור על עקבותינו ‫ולנסות במקום אחר.
‫מי יודע כמה עיקופים ‫נצטרך לבצע ?
‫אני אומר שנחצה את הכלבה.
‫בטח.
‫כמה מגפיים נותרו לנו, הולוויי ?
‫תורידי אותם ממנו.
‫אנחנו יודעים איך זה עובד. ‫פשוט צריך להיות בשקט.
‫ממש שקט.
‫אני שמח שאתה מסכים, וורת', ‫כי הגיע תורך.
‫והוא לא בא.
‫ברור שהוא כן.
‫- אין סיכוי. ‫- לא תשאיר אותו מאחור.
‫הוא בלתי צפוי.
‫כשנגיע לקצה, ‫נוכל לחזור ולאסוף אותו,
‫אבל בגללו מישהו עוד ייהרג !
‫אני צודק ?
‫תתביישו לכם.
‫אולי תביטו בעצמכם ?
‫למה נהפכתם ?
‫הם אולי גזלו את חיינו, ‫אבל אנחנו עדיין בני אדם.
‫זה כל מה שנותר לנו.
‫נחזור לאסוף אותו.
‫זה שקר ואת יודעת את זה.
‫הוא יהיה בשקט.
‫חתיכת בן זונה מזדיין !
‫בסדר, מספיק !
‫הוא מלכודת !
‫עזוב אותו מיד !
‫חוק הג'ונגל, הולוויי.
‫הוא מסכן את הלהקה.
‫עזוב אותו, חתיכת נאצי !
‫איך קראת לי ?
‫קוונטין, שחרר את הבחור התמים הזה.
‫תקשיבי לי, גברת.
‫בכל יום אני מנגב את הדם ‫שהותיר לבך יפה הנפש.
‫הסיבה היחידה שאת בכלל קיימת ‫היא שאני שומר אותך בחיים !
‫אני מכיר את הטיפוס שלך.
‫אין לך ילדים, ‫אין לך גבר שיזיין אותך,
‫אז את מסתובבת לך זועמת,
‫תוקעת את האף שלך בתחת של אחרים, ‫מרחרחת בעניינים שלהם !
‫פספסת את ההזדמנות שלך, הולוויי.
‫כולך מיובשת בפנים, נכון ?
‫זאת הבעיה המזוינת שלך.
‫איך אתה מעז לומר לה את זה ?
‫אתה לא מכיר אותה, קוונטין. ‫אנחנו לא מכירים זה את זה.
‫אני מכיר.
‫לא נכון !
‫לא פלא שאשתך עזבה אותך.
‫כל הזעם העצור הזה.
‫והקטע שלך עם בנות צעירות.
‫שאלוהים יעזור לך, קוונטין.
‫גם לילדים שלך הפלקת ?
‫מישהו מלבדי
‫מתעניין במה שיש מעבר לדלת הזאת ?
‫תפתח אותה.
‫דלת מספר שש, לא מספר אחת, ‫דלת מספר שתיים ?
‫תפתח את הדבר המזוין.
‫אור שמש.
‫לילה.
‫חברתי משכבר הימים, המעטפת.
‫היא שם.
‫בוקר טוב !
‫טוב... טוב...
‫תחזיקו אותי.
‫אני לא רואה כלום.
‫אין במה להיאחז.
‫חייבים לנסות משהו.
‫חייבים לראות אם הדלת שם.
‫מישהו צריך ‫להתנדנד לשם ולהסתכל.
‫להתנדנד ?
‫נכין חבל מבגדים.
‫תתפשטו. אקשור אותם סביבי.
‫כן, אתה תלך.
‫אתה שוקל איזה 200 קילו. ‫החבל ייקרע תוך שתי שניות.
‫אני הכי קלה.
‫תשכחי מזה.
‫אני הולך.
‫אני הולך, הולוויי.
‫היא צודקת, קוונטין. ‫אתה כבד מדי.
‫אני הכי קלה אחרי לוון.
‫בכל מקרה, תורי.
‫כמה זמן אתה יודע ‫שמכניסים הנה אנשים ?
‫איזה חודשיים.
‫זה לא הרבה, ‫אם מחשיבים את כל החיים שלך.
‫זה מה שאני עושה.
‫פקחת את עיניי, וורת'. ‫זה משהו.
‫דייוויד.
‫הלן.
‫את כזאת הלן.
‫לא יותר !
‫אין כלום למטה !
‫תחזיקו חזק.
‫אנסה להתנדנד לשם.
‫לנטוע רגליים בקרקע. ‫אנסה שוב.
‫בסדר.
‫- עוד פעם אחת. ‫- מהר ! את נעשית כבדה.
‫מה לעזאזל קורה פה ?
‫עלי לכאן עכשיו !
‫קוונטין ! תפסת אותה ?
‫מה קורה פה ?
‫קוונטין, היא בסדר ?
‫לא !
‫היא...
‫החליקה.
‫הולוויי ?
‫היי. בחייך, קזאן.
‫קזאן, אתה מוכן להפסיק ?
‫לוון,
‫את חייבת להיות חזקה, מתוקה.
‫אפילו אל תדבר איתי.
‫אנחנו חייבים להגיע לתחתית.
‫יהיה קל יותר להגיע משם אל המעטפת.
‫זאת דרך ארוכה ביותר ‫עם מגף אחד בלבד,
‫אבל חייבים לעשות את זה ‫לפני שנהיה חלשים מדי.
‫את חייבת להמשיך ‫ולפצח את המספרים, לוון.
‫אני כבר לא מסוגלת לחשוב.
‫ודאי שאת מסוגלת.
‫זה הכישרון שלך.
‫זה לא כישרון.
‫זה סתם מוח.
‫תן לה לישון קצת. ‫לא ישנו כבר המון זמן.
‫בסדר.
‫שעה אחת.
‫איך לעזאזל תדע ‫כמה זמן זה שעה ?
‫שעה זה כמה שאומר שזה.
‫מה אתה עושה ?
‫חייבים להגיע למטה.
‫יהיה שקט שם ‫ותוכלי להתרכז.
‫אתה פשוט רוצה לעזוב אותם ?
‫הם מלכודות, לוון.
‫אנחנו המפתח. ‫אני אוריד אותנו לשם.
‫את תמצאי לנו דרך החוצה. ‫תאמיני בי.
‫תנסי לראות מה שאני רואה, ‫איך שהמוח שלי פועל,
‫את ההבזק כשאני מביט לתוך ראשו של אדם ‫כמו צילום רנטגן מזוין.
‫הבטתי מבעד לקירות.
‫חלמתי עליו בשולחן שלו, ‫מתכנן הכול.
‫הוא לא יכול לתת לך לפתור את החידה ‫משום שיש לזה מטרה.
‫אנחנו המטרה. ‫הקובייה היא אנחנו.
‫- קוונטין... ‫- אנחנו מתאימים כמו מספרים.
‫גבר ואישה. ‫שני חצאים של המשוואה.
‫אני אוריד אותך...
‫המפתח המושלם.
‫אני מחליק אותך לתוך המנעול.
‫לוון,
‫זמן לרדת.
‫תתרחק ממנה.
‫לוון,
‫הם מרגלים מזוינים. ‫הוא, המפגר.
‫להולוויי היה מידע מבחוץ ‫על המשפחה שלי,
‫אבל היא פישלה, נכון ?
‫היא חצתה את הגבול.
‫אתה הפלת אותה.
‫פשוט תלך, קוונטין.
‫תן לנו את המגף, חזיר !
‫אתם לא רוצים את המגף.
‫אתה רוצה לבוא איתנו, וורת' ?
‫רד בצוהר.
‫מה הקטע שלו ?
‫רן
‫איך הוא...
‫זה, זה... זה "הגדרון".
‫גדרוני הקשיש.
‫איך ייתכן...
‫אנחנו הולכים במעגלים.
‫זה לא ייתכן.
‫- איפה אנחנו ? ‫- אני לא יודעת.
‫איפה אנחנו ?
‫תמצא בעצמך.
‫לא עשית כלום.
‫כל מה שעשית זה להתחרפן, ‫חתיכת רוצח !
‫אני מניח שצדקת, וורת'.
‫אין דרך החוצה.
‫תתרחק ממני.
‫רנס לא נהרג בחדר ההוא ?
‫איך זה שאין שם כלום ?
‫זה הקצה.
‫אבל קודם לא היינו בקצה. ‫איפה החדר שהרג את רנס ?
‫לך תזדיין !
‫זה היה טוב.
‫מה זה משנה ?
‫גם ככה אנחנו שקולים למתים.
‫היי ! תקשיב למה שאני אומר.
‫קודם היה שם חדר.
‫לא הסתובבנו במעגלים. ‫החדרים הסתובבו.
‫כמובן.
‫החדרים ?
‫זה מסביר את הרעם ואת הרעידות.
‫כל הזמן הזה זזנו.
‫זה ההסבר ההגיוני היחיד.
‫אני כזאת מטומטמת.
‫מה גילית, לוון ?
‫תן לי דקה.
‫בסדר, המספרים הם סימנים, ‫נקודות על מפה, נכון ?
‫נכון.
‫אז איך ממפים נקודה ‫שלא מפסיקה לזוז ?
‫תמורות.
‫"תמו" מה ?
‫תמורות. רשימת כל הקואורדינטות ‫שדרכן עובר החדר.
‫כמו מפה שאומרת לך ‫היכן החדר מתחיל,
‫כמה פעמים הוא זז ולאן.
‫מספר אומר לך את כל זה ?
‫אני לא יודעת.
‫תבין, הבטתי רק בנקודה אחת במפה,
‫שסביר להניח שהיא נקודת ההתחלה.
‫ראיתי רק איך הקובייה נראתה ‫לפני שהתחילה לזוז.
‫בסדר, אז היא זזה.
‫איך יוצאים ממנה ?
‫27.
‫אני יודעת איפה היציאה.
‫איפה ?
‫- תתרחק ממני. ‫- זוז, קוונטין.
‫אני פשוט רוצה לדעת.
‫אתם לא רוצים לדעת ?
‫זוכר את החדר שעברנו בו קודם,
‫זה עם הקואורדינטה ‫שהיתה גבוהה מ-26 ?
‫מה איתו ?
‫הקואורדינטה הזאת ‫מיקמה את החדר מחוץ לקובייה.
‫גשר.
‫נכון. אבל רק במיקומו המקורי.
‫על מה את מדברת ?
‫תראו, החדר מתחיל כגשר,
‫ואז מתקדם במבוך, ‫שם נתקלנו בו,
‫אבל בשלב מסוים ‫הוא ודאי חוזר למיקומו המקורי.
‫אז הגשר הוא רק גשר...
‫במשך זמן קצר בלבד.
‫הדבר הזה הוא כמו מנעול ענק.
‫כשהחדרים בעמדת הפתיחה שלהם, ‫המנעול פתוח.
‫אבל כשהם יוצאים מהתבנית הזאת, ‫המנעול ננעל.
‫עם מבנה גדול כל כך יידרשו ימים ‫עד שהחדרים ישלימו סיבוב שלם.
‫אז מתי הוא ייפתח ?
‫לא.
‫כדי למצוא את הקואורדינטות ‫המקוריות יש לחבר את המספרים.
‫כדי למצוא את התמורות ‫יש להחסיר אותם זה מזה.
‫זה החדר.
‫החדר הזה נע לאפס, ‫אחת ומינוס אחת על ציר האיקס.
‫שתיים, חמש ומינוס שבע בוואיי.
‫ואחת, מינוס אחת ואפס בזי.
‫ומה זה אומר ?
‫שאתה גרוע במתמטיקה ?
‫בסדר, אני צריכה את מספרי החדרים ‫סביבנו כנקודת ייחוס.
‫666.
‫897.
‫466.
‫567, 898.
‫- בסדר ? ‫- כן.
‫ו-545. שמעת ?
‫462, 778, 656.
‫זה מספיק. איקס שווה 17, ‫ואיי שווה 25 וזי שווה 14.
‫משמע שהחדר הזה צריך לבצע ‫עוד שתי תזוזות
‫עד שיחזור אל מיקומו המקורי.
‫- יש לנו זמן ? ‫- אולי.
‫אז נלך.
‫אתה יכול להפעיל ‫את המלכודות כאן ?
‫זין על מלכודות. ‫נלך לגשר.
‫זרקת את המגף האחרון שלנו, ‫אידיוט מזדיין.
‫- טכנית אוכל לזהות את המלכודות. ‫- טכנית ?
‫בהתחלה חשבתי שניתן לזהות אותן ‫לפי מספרים ראשוניים,
‫אבל הן לא.
‫הן מזוהות על ידי מספרים ‫שהם חזקה של מספר ראשוני.
‫- בסדר, אז מה ? ‫- את יכולה לחשב את זה ?
‫המספרים אדירים.
‫אבל את מסוגלת, נכון ? ‫היא מסוגלת.
‫הייתי צריכה לחשב ‫את מספר הגורמים בכל מערך.
‫- אולי אם היה לי מחשב. ‫- את לא צריכה מחשב.
‫- אני כן ! ‫- תחשבי את זה.
‫- אני לא יכולה ! ‫- לא אמות במבוך עכברושים מזוין !
‫תראה, אף אחד בעולם ‫לא יכול לעשות את זה בראש !
‫תראה את המספרים: ‫567, 898, 545.
‫אין סיכוי שאוכל לחשב את זה.
‫אפילו לא אוכל להתחיל עם 567.
‫הוא אסטרונומי !
‫שתיים.
‫אסטרונומי.
‫מה אמרת ?
‫אסטרונומי.
‫לפני זה.
‫גורמים.
‫כמה גורמים, קזאן, ל-567 ?
‫שניים.
‫מה, אתה צוחק עליי ?
‫קזאן, כמה גורמים יש בשלושים ?
‫שלושה.
‫- מה עם שבע ? ‫- אחד. סוכריית גומי.
‫אין לי סוכריות גומי.
‫סוכריית גומי.
‫קזאן,
‫אתן לך קופסה שלמה של סוכריות גומי ‫על כל תשובה.
‫סוכריות גומי באות בשקיות.
‫בסדר, רוצה אותן בשקיות, ‫תקבל אותן בשקיות.
‫אני לא אוהב את האדומות.
‫שמונה-תשע-שמונה.
‫שניים.
‫חמש-ארבע-חמש.
‫- שניים. ‫- הוא נותן לנו את הגורמים.
‫אסטרונומי.
‫את אומרת לי ‫שהמפגר הוא גאון ?
‫לפי המספרים האלה, ‫החדר אמור להיות בטוח.
‫יש רק דרך אחת לברר.
‫לא !
‫בטוח.
‫קזאן,
‫אתה האיש.
‫מה המספר, אחי ?
‫הי !
‫ממש כאן. הבט לכאן !
‫תכריחי אותו לעשות את זה.
‫קזאן, נחשב עכשיו כמה מספרים, בסדר ?
‫אנחנו אוהבים לחשב מספרים, נכון ?
‫- מספרים ראשוניים. ‫- נכון.
‫אתה יכול לומר לי ‫כמה גורמים יש בשש-חמש-שש ?
‫שניים.
‫- שבע-שבע-תשע ? ‫- שניים.
‫ארבע-שש-שתיים ?
‫- שלושה. ‫- בטוח.
‫זוזי.
‫קדימה. קדימה, זזים. ‫גם אתה, וורת'.
‫תזיז את התחת הרזה שלך, וורת'.
‫עוד לא גמרתי איתך.
‫לוון, תפתחי את הדלת.
‫שאיינשטיין יתחיל לעבוד על המספרים.
‫- אלוהים. ‫- לכו !
‫- וורת'... ‫- מהר !
‫לוון.
‫חמש-שש-שלוש ?
‫בבקשה, קזאן. ‫חמש-שש-שלוש.
‫חבורת מזדיינים. ‫אתם מתים.
‫- שתיים. ‫- בטוח.
‫אחת.
‫נלכדנו.
‫- תבדקו את הרצפה. ‫- הוא מת ?
‫לא בדיוק.
‫אפילו לא קרוב !
‫וורת', אני אצא מכאן ‫ואכניס אותך למלכודת מזוינת על הדרך !
‫איפה הוא ?
‫בואו הנה.
‫אמרתי שתבואו הנה מיד !
‫תפסתי אותך.
‫משם.
‫- שתיים. ‫- בטוח.
‫- ארבע. ‫- בטוח.
‫זה מוכיח ‫את התיאוריה שלנו. מספרים.
‫ארבע. שתיים. שלוש.
‫בטוח.
‫קזאן !
‫תקשיבי.
‫הוא לא התרחק.
‫אלך למצוא אותו.
‫מה דעתך ?
‫לא נותרו לך הרבה נשמות.
‫קזאן.
‫לא זזתי.
‫כן, יופי, אבל תצטרך ‫לטפס לכאן, בסדר ?
‫אני לא אוהב את זה.
‫14...
‫26...
‫14.
‫וורת', חזור לכאן מיד !
‫חמש שקיות של סוכריות גומי.
‫27 שקיות סך הכול.
‫27 שקיות. סגרנו.
‫וורת', התזוזה הבאה של החדר ‫תיקח אותו אל הגשר !
‫אנחנו באים !
‫כאן.
‫מהר !
‫אין לנו הרבה זמן. קדימה.
‫וורת'. וורת'.
‫כדאי מאוד שזה יהיה החדר.
‫זה אמור להיות.
‫איפה ?
‫נו, טוב.
‫תן לזה דקה. סבלנות.
‫אז נחש מה ?
‫לא.
‫זה החדר שהתחלנו בו.
‫צדקתי.
‫מלכתחילה לא היינו צריכים לזוז.
‫הגשר.
‫אדום.
‫קזאן...
‫ארבע. שתיים. ארבע.
‫בטוח.
‫וורת' ?
‫תתקדמו.
‫מה אתה עושה ? ‫לא תוכל לוותר עכשיו.
‫זאת לא אשמתך !
‫אין לי סיבה לחיות שם בחוץ.
‫מה יש שם בחוץ ?
‫טיפשות אנושית חסרת גבולות.
‫אוכל לחיות עם זה.
‫קזאן, צא מבעד לדלת !
‫אדום, קזאן.