...קונפוציוס אמר שכדי להכיר לעומק את התרבות
.של מקום כלשהו, צריך להאזין למוזיקה שלו...
כשתאזינו למוזיקה המקומית, תבינו הכל .אודות המקום ההוא
לחצות את הגשר הקול של איסטנבול
איסטנבול היא גשר .שאותו חצו 72 עמים
.זו עיר של ניגודים ,יפה-מכוערת, קרה-חמה
,עתיקה-חדשה, עשירה-ענייה .הכל פה מלא ניגודים
...איסטנבול האדירה
,עיר מפונקת
!עיר אטומה, ביזנץ
היינו מאזינים גם לזקי מורן .וגם לפינק פלויד
...לא אהבנו לא את זה ולא את זה ...ועכשיו מצאנו את שביל הזהב ביניהם
,הפרנסה נמצאת כאן, זה מה שעושה .את העיר, אחרת היא לא הייתה מה שהיא
אני יכול לקחת אותך .לכל מקום שתרצה באיסטנבול
,באג'ילאר, בקירקוי, לכל מקום בעיר ...לא משנה
הפעם הראשונה שהגעתי לאיסטנבול היתה "עבור "עם הראש בקיר
.הקלטתי כמה שירים לסרט
מאז אני מוקסם לגמרי .מהעיר הזאת ומהמוזיקה שלה
בשבילי, איסטנבול הייתה .ונשארה תעלומה
.החלטתי לתעד את הצלילים של העיר
...אולי כך אוכל לפענח את סודה
.באתי מוכן היטב למשימה ...לקחתי איתי תריסר מיקרופונים
,מחשב, תכנות, הארד דיסקים .כל מה שאהיה עשוי להזדקק לו
הלהקה הראשונה שאני פוגש היא .באבא זולה
.זו להקת אנדרגראונד פסיכדלית
הם מאמינים שלסביבה יש השפעה .רבה על הביצועים שלהם
הם רוצים לנגן במשך יום שלם .בספינה על הבוספורוס
כמעט הפכתי חבר .בבאבא זולה
,בהתחלה רק רציתי להקליט אותם
,אבל בצירוף מקרים, הבאסיסט שלהם עזב
,וכמו שאמרתי, אני באסיסט .לכן קפצתי על ההזדמנות בשמחה
מה שעושה את איסטנבול .הוא הבוספורוס
.המיצר שמחבר את שתי היבשות ומפריד ביניהן
,אולי הוא נוצר בעקבות המבול ,כמו שאחדים מאמינים
.ואולי הוא נוצר אחרת
!רג'פ, תראה
.הם מילאו את זה במים
,זאת מערכת תופים קלאסית .כמו במערב
אבל במקום תוף הסנייר אני .משתמש בדרבוקה
אני מנגן בה כמו שמנגנים בדרבוקה .לא כמו שמנגנים בסנייר
,מדי פעם אני מוסיף מקצב מערבי
.וכך יוצר מקצבים של תשעיות ושמיניות
במוסיקה מערבית משתמשים במקצבים של ...שני רבעים, שלושה רבעים, ארבעה רבעים
:בקבוצות של 3, למשל 12/8
3,3,3... 3,3,3... 3,3,3... 3,3,3... .משתמשים בהם כך
,אלה קיימים גם במוזיקה הטורקית
,אבל לנו יש גם מקצבים אחרים לגמרי .למשל 5/8
1, 2... 1, 2, 3...
"אנחנו מכנים אותו "פיסח טורקי
1, 2... 1, 2... 1, 2... 1, 2, 3...
.מחלקים את זה לתשיעיות
דוגמה למוסיקה טורקית ...כזאת שטורקים מנגנים
...וגם איראנים
...זה לא מחובר
תודה רבה
?מה עוד אפשר לספר על איסטנבול
.היא שייכת גם לאסיה וגם לאירופה
.היא גם מזרח וגם מערב
.זה ייתרון, למעשה
...אנחנו מנסים להיות אירופאים
,אבל אנחנו פתוחים גם למזרח .זה בדם שלנו
אני רוצה להאמין שאנחנו יכולים להעריך את .הטוב משני העולמות, שאנחנו יותר פתוחים
.אהמט בעצם ענה לך על השאלה
.מי שמנסה להיות אירופאי, הוא לא כזה
.אנחנו יותר אסייתים .אנחנו עם של נוודים-
.חיים את המקום ואת הרגע
.במיוחד המוזיקאים
רדיו אוקסיג'ן 95.9
כאן די ג'יי יאקוזה ומורט אונג'ואולו
השיר הראשון הוא של Orient Expressions, "lstanbul 1:26 AM".
,כשאתה די ג'יי מקומי
אתה עוקב אחרי מה שקורה ,בדרום, במערב, במזרח
.מה שקורה באמריקה ובכל מקום
אבל אלה מחו"ל מוגבלים יותר .ע"י המקום שממנו באו
די ג'יי באמריקה - יש לו את חנות ...המוזיקה בפינת הרחוב
...תחנת הרדיו שלו מקומית .יש לו עולם מוזיקלי מובחן
אבל כשאתה גר פה, האזניים שלך .קולטות קולות מגוונים
,אפילו אם תסגור אותן .מכל מקום מגיע משהו אחר
לנו אין בעייה לעבוד בקטע הזה של "מזרח - מערב"
לא בקונספט נאיבי של "לגשר בין המזרח .למערב" או משהו כזה
"הרעיון ש"מזרח הוא מזרח" ו"מערב הוא מערב .ושהם לא ייפגשו לעולם הוא שטות מוחלטת
זה שקר היסטורי שהופץ לסירוגין ...במשך מאות שנים
.באמצעות מוקדי הכוח הקיימים
,אלה המעוניינים להשתמש בזה
,כמו אלה ששוכנים עכשיו בבית הלבן
אומרים שיש עכשיו מאבק איתנים .בין ציויליזציות
...אחרי התפרקות ברית-המועצות
נוצר צורך דחוף למצוא ...מקור חדש לחרדה
...זה לקח להם 6-7 שנים...
,למצוא משהו שיפחיד אנשים למוות .אוייב חדש
אני לא מאמין שהמזרח ...מתחיל באיסטנבול
...ונמשך עד סין
,ושהמערב מתחיל ביוון .ונמשך עד אל איי
.המלון שלי נמצא בביולו
.ביולו הוא... המקום שבו התחיל הכל
אני מאמין שגיליתי את איסטנבול .דרך ביולו
הדבר הראשון שמבחינם בו הוא ,איסתיקלל ג'אדסי
.שדרת העצמאות" ההומה יום ולילה"
היא חוצה את ביולו, מתחילה בכיכר טקסים .בצפון, ונמשכת עד רחבת הטונל
,אט אט גיליתי את החיים ברחובות הצדדיים
את המועדונים, הדיסקוטקים .והבארים המחתרתיים
.כמו רובע קיץ בהמבורג
...לפני 15-20 שנה
,ביולו היה מקום שלא באים אליו
,זה היה מקום של אנשי שוליים .משפחות וצעירים העדיפו להימנע ממנו
:בעבר היינו אומרים "בואו לא נצא לאכול בביולו"
.היום כולם מסתובבים שם בחופשיות
דומאן, "עשן", היא אחת מלהקות הרוק .הרבות בעיר
.איסטנבול היא עיר רוק אמיתית
יש בה המון מועדונים שמנגנים בהם .מוזיקת רוק מערבית
שם, מגעגועים, הוא שר .לראשונה בטורקית
,העיר הזאת חייה על עראק העיר הזאת מעשנת בשרשרת
,העיר הזאת חייה את היום העיר הזאת אוהבת את הלילה
,העיר הזאת מקללת את גבריה העיר הזאת מכה את נשותיה
,העיר הזאת שותה את דמך העיר הזאת, שווה למות למענה
...איסנטבול מנשקת את ידך
לפני 10-15 שנים היו נערכים כנסים כדי לדון .בשאלה אם אפשר, בכלל, לעשות רוק בטורקית
.היום אף אחד כבר לא מפקפק בכך .זה מתקדם בהתמדה
.אלו חברי רפליקה... גם הם מביולו
.הם אוהבים רעש יותר מתורבת
בתחילת שנות ה-90 הרוק שלט .בסצינת המוזיקה של איסטנבול
בסוף שנות ה-90 כבר היינו צריכים .להתחלק עם סגנונות אחרים
.אנחנו חיים בעיר מאוד מוזרה
...הדרך שבה גידלו אותנו
.גדלנו כמו בני נוער מערביים
רק בגיל 19 התחלנו להבין את .המוזיקה המקומית
...אז, לראשונה
התחלנו לתהות לגבי היותנו בורים ,בכל הנוגע למסורת המוזיקלית המקומית
.וממש נכנסנו לתוך העניין הזה
הכרת המקום שבו אתה חי .נותנת לך ביטחון וזהות
.אנחנו מכאן ואנחנו מנגנים מוזיקה ששייכת לכאן
,כשהתחלנו לגלות את זה, אז בגיל 19
מי שהכי השפיע עלינו היה .ארקין קוראי
.דרך המוזיקה שלו נכנסנו לעומק העניין .הוא הראה לנו את הדרך
.אפשר להגיד שבזכותו נפתחנו
הוא השפיע עלינו רבות מבחינת גילוי .המוזיקה הטורקית והבנתה
?מה אתה רוצה לעשות
...הוא "האבא" שלנו
.בגלל שהוא היה מהראשונים
.באותה תקופה, אורח חייו הרגיז רבים
:הם נזפו בו
אל תנגן מוזיקה כזאת, אל תרגיז "את הציבור, אל תחשוב ככה
בשלב מסויים, ארקין קוראי כעס, ואפילו
...האם אני היחיד שסובל
?בחשכת הלילה
...עיני נזרעו אצות
,כשהתחלתי, לא היה אף-אחד אחר .הייתי לבד
.שנים הייתי היחיד .לפעמים, אני עדיין מרגיש כך
,אבל עכשיו יש הרבה להקות רוק חדשות ...שמנסות להתאים את הטורקית
.למוזיקת הרוק, ויש להן יצירות מוצלחות
...בכיתי כל הלילה
...בחיקם של הגלים
...עיני נזרעו אצות
...במזח הבודדים
...נתקלתי במכשולים מההתחלה
.אפילו היום דרכי לא פתוחה לחלוטין
תמיד הייתי קצת "יותר מדי" בשביל .טורקיה, בנושאים מסויימים
!תודה רבה
.הלוואי שנתראה בקרוב
העיר הזאת טומנת לך מלכודות
העיר הזאת עושה אותך מרוחק
העיר הזאת מתישה אותך
...העיר הזאת תמיד מרמה אותך
עכשיו אני מחפש את המוזיקה השחורה
,פה, בגדה המזרחית של איסטנבול
אני הולך לפגוש בחור רציני .מאוד ואת משפחתו
שם נקודה, אולי אחרונה .את זאת לא אדע
זה אולי יבוא לך כמו 'בומב' או אולי רק כמו ,מילים חלולות בעיתון, באותו טון, באותו פון
,של אחד שלא מכיר את עצמו - מורון .חי מונוטון, תמיד לובש את אותו תחתון
.רק על עצמי לספר ידעתי, היי! מיקרופון
,תקשיב לי עכשיו, אני חד, וזה בא לי .כמו מכה של מוחמד עלי
.תביט עלי, תקשיב לי או תמות
.קולי נשמע כאילו על ההר שר באריטון .כל רגע יכולים לשלוח אותי אל שכבת האוזון
,קולי ייכנס לנשמתו של מי שייתקרב .היי! מיקרופון
את זה אני-את זה אתה, את ההוא אני-את ההוא .אתה. הוא יהיה פנומן, תנו שקשוקה למסכן
,אם לא אוכל להיות עם החברים ,אם לא אוכל להכניע את האוייבים
,אם לא אוכל לנשוב כמו סערה .אם לא אוכל לתת את הלב, ולשוב בחזרה
,אתה אותי לא הכרת, את מה שבליבי לא הבנת .את עצמך לא הכרת, אלי לא התקרבת
את מטרותיך לא השגת, את הכל השחרת .ושברת. את השלום הפרת, בלי רחמים לקחת
אל תוך הדבש הוא יצלול .ירומה ויזרום
.הוא ינשוב כמו סערה, הוא ישוב בחזרה .ג'זה הוא סינתזה אתנית
טכניקה גרועה היא תקלה, תלת פאזה, כנף .שבורה, טקטיקה חשודה, התהום של הראפ
שמע בקולי, חזור לעצמך .רד מההר, תתבגר
.אני הולך בעקבות הראפ, לך גם אתה
.הייה אדם שראה את השואה
.תנחת כמו דבורה, תנחת כמו נשר .אתה לא תהיה עבד, ואני לא אהיה אדון
.החרוזים שלי יכולים לשרוף, אז פארדון .היי! מיקרופון
,תקשיב לי, פתח את הלב, תעשה את האקט .טפל בקטרקט
,המילים שלי מנחיתות מכה .תראה את המטרה
,מי שמחזיק מעצמו נוסטרדמוס ,מגיע לו שיעור בצניעות ונימוס
,דיבוק כמו ג'זה #עונש# שלא יחוס .או בחור של התחת לקבל קולמוס
תקשיבו לי, תצטרפו לאנדרגראונד .תציתו אש, תשרפו את הכל
.ראו את השואה, הראו אותה
זה היפ-הופ שלנו. אלוהים נתן לראפ .#את עונשו #את הג'זה שלו
.זאת חנות קטנה, אבל נעימה
.האנשים פה מחזיקים ממנה .למטה יש סלון קעקועים
?מה נשמע, אח שלי- .זה המקום שלנו. זה אנגין-
...מכסחים את כל מי שנכנס
.אנגין- ?כן-
.יש לך לקוח- ...תפסיק לזיין ת'שכל-
.נשים לא מצליחות כראפריות כמו הגברים .יש רק את ייאין ואת אייבן
,נשים לא כ"כ מתעניינות בזה .או שאין להן מספיק ביטחון
.או שבשבילן זה נשאר תחביב
,הגיעו שלשות של זבובים .בגללם הפסדתי בכל ההימורים
הדיסק שלה הגיע מיו אס איי .הוריד את הראפ לזנות
?האם זהו הראפ .עזיזה א, אה, אנ'לא רואה אותך ממטר
אנחנו לא צריכות פה .ראפריות קראפריות, מותק
מאיפה הבאת ת'שירים האלה? לראפ .כמו שלך, אני שולחת במתנה - פצצה
עופי, עופי, עופי כ-ו-ל-ר-ה. אני נכנסתי .לזירה, ויש לי רכילות רותחת
,הזבוב קטן ומבחיל .אך כל זבוב יבוא יומו
.זבוב נמשך לחרא. מכה אחת ואת מתה ,השיעור שלך נגמר
.שלושים שניות ועפת מפה
.אחי נהדר .אנחנו יותר חברים מאשר אחים
.גם אליף יודעת את זה
.כולם מקנאים בנו .אחי ואני מתחלקים בכל
.זה נפלא
.הוא הכל בשבילי
.גנגסטא זה קטע אמריקאי
.גנגסטרים, מאפיה... בטורקיה אין את זה
.אנחנו שונים, אנחנו פוליטיים
.מדברים על הכל בשירים שלנו
.כאלה אנחנו
.זה הקטע שלנו
,בהיפ הופ יש אלמנט בידורי... כסף .בחורות וחיבה לגנגסטרים
.זה לא מעניין אותי
הסאונד שלי דומה, אבל .אני עוסק בנושאים רציניים יותר
...נושאים רציניים שמעסיקים את כולם
.קוראים לי סי ג'יי .אני מייבא את הגלגלים האלה
,הם עולים 15 .אני מוכר אותם ב-50
.אני טורקי במקור
,גרתי תקופה בארה"ב .ושנתיים בדובאי
.אני מנסה להישאר אמיתי. זהו, סיימתי
אנשים אומרים שאנחנו מנסים לחכות .את האמריקאים
.זו לא המטרה שלנו. להם יש את הקטע שלהם .מה שאנחנו עושים, אנחנו עושים למען טורקיה
.אל תשפוט אותם
.אני לא שופט- .זה מה שהם מכירים, ככה הם חושבים-
.עם הזמן נשנה את דעתם
אני רק מתכוון שאני לא הולך להשתנות .בגלל מה שהם אומרים
.שלא יישמע כאילו אתה מגנה אותם
מי שאומר את הדברים האלה .הם האבות והאמהות שלנו
אמא שלי תמיד אומרת: "תרים את "המכנסיים שלך, אל תבייש את עצמך
.צריך לקבל אותם בהבנה
:בפוסטר כתוב
,באירועים שאנחנו מארגנים ,אנחנו רוצים להגיע לקהל צעיר
,שירקדו ברייק-דאנס .במקום שייתמכרו לסמים
.זו סביבה גרועה מאוד
.בכל מקום, אצל כולם, יש כדורים,הרואין .בדיוק-
,לראשונה בחיי שמעתי היפ-הופ .כשהבן שלי התחיל את בית-הספר היסודי
,שאלתי אותו ?איפה המוזיקה בזה
,אנחנו גדלנו על אריק קלפטון ...ג'ימי הנדריקס
.בשבילי, מוזיקה היא כשמישהו שר
הם רק קשקשו, לפחות ככה .זה נשמע לי
,אבל כששמעתי היפ-הופ בטורקית ...התחלתי להבין
,שמה שהם עושים עדיף מפופ
.שהם עושים דברים שיישארו
אני חושב שהיפ-הופ .זאת המוזיקה שטורקיה צריכה עכשיו
.בואו ננסה את זה בחי
,אתה נכנס לבמה בקטע שלנו
,אח"כ נעשה את זה א-קפלה
.ואח"כ נגמור בזה
,ראיתי את שלושת המוזיקאים האלה ,שבאים ממשפחות צועניות
,אין להם השכלה
והכי מעניין שלמרות ששלושתם מאוד צעירים ,חצוצרן בן 15, מתופף בן 19 והשלישי בן 21
,הם דואגים למשפחות שלהם .הם המפרנסים, תאר לך
הם האבות של המשפחות שלהם .במובן הזה
מה שאני מחפשת .זו הדממה ששוררת במרכז
.כמו בעין הסערה
,צריך להגיע למקום המדהים הזה
,שבו קל יותר להמשיך להסתובב .מאשר לעמוד במקום
,זה אותו הרגע שבו גופך משלח
והנפש שלך צריכה למצוא מקום אחר .ללכת אליו
...הגלימה השחורה שאני לובש
...מסמלת
.את הקבר שלנו
על ראשי אני חובש סיקה
.הוא מסמל את אבן המצבה
.הבגד שאני לובש נקרא טנורה
.הוא מסמל את התכריכים
.יד ימין שלנו למעלה, יד שמאל למטה
,ביד ימין אנחנו מקבלים מאלוהים .ביד שמאל אנחנו מעניקים לאנשים
מטרתו של המוולווי היא להעניק .לאנשים את מה שהוא מקבל מאלוהים
.סוג של תיווך
אם תרצו שאסכם את תורתו של ,המוולווי במילה אחת
."אגיד רק "סובלנות
...ההבדל הגדול ...למעשה אין הבדל כי לשיר זה לשיר
אבל אני חושבת שבשירים בטורקית יש איזו רמת רגש
שמופיעה לעתים קרובות יותר
.מאשר בשירים באנגלית
?תוכלי לחזור על המילים- ?של מה-
"חלונה פונה אל הרחוב"
,לפני שהגעתי לטורקיה ,קיבלתי במתנה מחבר קלטת מאוד יפה
,הקלטות ישנות של מוזיקאים טורקים מבולגריה
.הקלטות משנות החמישים והשישים
.רציתי למצוא דברים דומים
,ההזדמנות באה
,כשמועמר קטנג'יאולו ואני הופענו בבולגריה
,איזה בחור הסיע אותי מכפר לכפר
,ושאל את האנשים
?"יש לכם משהו כזה" .והם מצאו משהו
.זה היה ממש מוזר
,מתחת לשכבה עבה של אבק
.הם הוציאו כמה תקליטונים
,אחרי שהאזנתי להם, חשבתי
"!איזה שירים יפים" .כמובן-
.הפרחים הללו צריכים לראות שוב את אור השמש
.בחרתי כמה מהם, והתחלתי לעבוד עם סלים
חלונה פונה אל הרחוב
עובר ושב זורק אבן לעברו
לאהובתי גבות דקיקות
,חפש ומצא לך רעייה משלך, ואי ואי ספור את הלירות -חמש, ביי ביי
,זרה, שמגיעה מקנדה, מאמריקה
,מגיעה ממרחקים
.ומנסה לשיר את המוזיקה הזאת
הם אמרו לי: "אנחנו מעולם לא ,הערכנו את הדברים הללו
,ואז את באה" ,ומעריכה אותם כל-כך
."שאנחנו גם מתביישים וגם שמחים"
,המקצבים היפים הללו ,מצד אחד, קצת זרים לי
.ומצד שני, מושכים אותי מאוד
.במוזיקה יש כאב, אבל גם שמחה
,אפילו אם אנשים לא יכולים להבין את המילים
,הרגש עובר .השמחה והכאב
כרכרתה צבועה כחול
על ראשה תחרה רקומה
לא שבעתי מלחבקה
חפש ומצא לך רעייה משלך, ואי ואי ספור את הלירות - חמש, ביי ביי
.סלים ססלר הוא מכר ותיק
"הכרנו בצילומים של "עם הראש בקיר .אז עבדנו לראשונה ביחד
,אנחנו נוסעים לקשאן .עיר הולדתו של סלים
,קשאן שוכנת ממערב לאיסטנבול .לייד הגבול היווני
שני שלישים מתושביה הם מבני הרומה .#צוענים#
"בני הרומה אוהבים במיוחד "פאסיל
פאסיל" הוא סשן בבאר" .שבמהלכו שותים לשוכרה
.המוזיקה שהם מנגנים שם נהדרת
,היה פעם ערבי בספרד שניגן בעוד
אני חושב שקראו לו פלאמו מנגה, .או משהו כזה
.הוא ניגן ככה
כולם חיקו אותו, וזה מקור .השם של המוזיקה הזאת
.הם ניסו לנגן בגיטרה כמו שהוא ניגן בעוד
.זה העוד, האמא של כל כלי המיתר
.הוא יכול לנגן, הוא באמת יכול לנגן
.המוזיקה הצוענית והמוזיקה הטורקית הן שונות
.אי אפשר להשוות ביניהן
,כשמאזינים למוזיקה צוענית
.אי אפשר לשבת במקום, חייבים לרקוד
.מוזיקה צוענית היא כזאת
,במוזיקה טורקית קלאסית
.צריך לשבת ולהקשיב
,כשמדברים על צוענים :אני אומר
"אלוהים היה צריך לברוא את כולם צוענים"
.קיץ הוא עונת החתונות בקשאן
.כל ערב נערכת באיזשהו מקום חתונה
,הכלות פה לובשת שחור .זו פרידתן ממשפחותיהן
הם אינם יודעים דבר
אינם רוצים לדעת
הם אינם רואים דבר
אינם רוצים לראות
,ראה את הבורים הללו העולם שייך להם
אם אינך משתייך אליהם
הם קוראים לך אכזר
...תתעלם מהם, חבר
.סמים קשים הם בעייה חדשה בארצנו
לא היו כאן דברים כאלה, רק לאחרונה .התחילו להפיץ אותם כאן. החרא הזה חדש
,אל תצלם בבקשה .אנחנו מדברים כאן על משהו
?מה שלומך חליל- .טוב, תודה-
.זה נמוך מדי בשבילי
.כשאתה מסטול, אתה שוכח איך זה לחיות
.זה היה איפשהו כאן
בוא אני אגיד לך משהו על אנשים .שעושים מוזיקה ברחוב
,התחלנו לנגן בכיכר טקסים ,ואז עברנו למכון הצרפתי
,ואז לרח' מיס, ואח"כ לקולנוע אמק
.לכיכר גלטסראיי, והמשכנו לאודה-קולה
.הם דחקו אותנו לטונל
...ואז הבנו
.שלנגן ברחוב הוא ערך אירופי
.הם נותנים לנו לחיות כאן
.אפילו המשטרה לא מציקה לנו
.אבל יש פה משחק
.גם לנו יש תפקיד במשחק האירופיזציה שהולך כאן
,הם לא מבינים שאנחנו מעדיפים לנגן ברחוב ,שאנחנו רוצים קשר 'אחד על אחד' עם הקהל
.הם לא מבינים את זה
,לפי ההיגיון שלהם, צריך להקליט .לעשות כסף, להופיע
,לא משנה מה אתה שר .ואם יש לזה משמעות
עם הקול הנכון והלוק הנכון נוכל !למכור אותך, והאנשים יאכלו את זה
.האמנתי שמוזיקה יכולה לשנות דברים
מוזיקה היא רק אחד מהאמצעים .שלנו לשנות את העולם
,הרחוב הוא שטח ניטראלי
.לכן הוא מאחד בין האנשים
,לא משנה לאיזה מעמד אתה שייך .הרחוב יכול ליצור מכנה משותף בין כולם
.זה הייחוד שלו
,מסניף הדבק יושב לידינו
ואנחנו מצליחים לרגש גם .עובר אורח עם לפ-טופ
.אנחנו מביאים אותם לאותו מקום
,לפעמים אנחנו הולכים אחורה .ועוזבים אותם זה במחיצתו של זה
ואז הם רואים לבד שיש .ביניהם חשבונות
:קאראג'אולאן אומר ?מה זה קרה לי"
,אהבתי גדולה מלבי"
לו יכולתי לחבק את אהובתי" לפחות ללילה אחד
"מי שיירצה, שייקונן על תכריכי"
.אבל הרחוב הוא גם מקום של מצוקה גדולה
.צריך להילחם נגד זה
,אי אפשר לדבר על מהות הרחוב .על מהות האבנים
כשארקין קוראי שר על ,רחובות אנקרה
...'על המדרכות וכו
.זה משהו מאוד רומנטי
.כל מי שחי ברחוב יודע את זה
?אבן זה אבן, נכון
,כשאתה שם את הראש שלך עליה .אתה מרגיש את ה'אבניות' של האבן
הנחלים שוצפים
עיני דומעות
כבר חודשים שלא באת
?האם כך עושים
נטשת אותי פתאום
?האם כך עושים
,מאתיים חמישים אלף נהרגו .נפלו חלל במלחמה
ראית את המקום שבו היה הקרב .בצ'אנקקאלה? זה מקום קטנטן
?אתה מכיר את הסיפור של הדגל הטורקי ...כאשר זרם דמם של החללים
זה היה באחד הלילות שבהם זרח כוכב ...צמוד לירח
,"ומישהו, "אני לא יודע מי זה היה #אתא-טורק#
נחרד מזה. הוא ראה את .השתקפות הירח והכוכב בדם הזורם
.זה המיתוס מאחורי הדגל הטורקי
,לכן הוא שייך גם לכורדים שגרים כאן .וללאזים, ולצ'רקסים, ולאבחזים
למה רק הלאומנים והפשיסטים לוקחים ?עליו בעלות
בחרנו להקליט את איינור בחמאם טורקי .מהמאה -18
.חמאם הוא כמו קתדרלה
האקוסטיקה נפלאה, והיא מתאימה .בדיוק למטרה שלנו
.הבעייה הכורדית קיימת מאות שנים
,הכורדים רוצים לשמור על השפה שלהם ,על התרבות ועל המנהגים
.בחופשיות. הם מנסים, וניסו להחיות אותם
.אנחנו חיים ברפובליקה הטורקית
,ובגלל שהעניינים הסתבכו, המוזיקה הכורדית ,השפה הכורדית, והתרבות הכורדית
.החלו להיות אסורים
חוק שהתקבל אחרי ההפיכה הצבאית ,של 1980
.אסר על מוזיקה של מיעוטים
כמובן שמוזיקה באנגלית, צרפתית וגרמנית .הייתה מותרת
אבל מוזיקה בשפות האם של המיעוטים .המקומיים נאסרה
.כמובן שבעינינו זאת היתה שטות מוחלטת
אחמד שלי, אור שלי
,אותך אני מעריצה .למרות שאינך לא אציל ולא שופט
בלבם של נידחי האל
אני גשם האביב
לא חודש מאי עכשיו, לא אפריל ולא מרץ
.אני בלבם של נידחי האל נשארת .לא המטרתי, לא ירדתי
,זה היה לפני פחות מעשר שנים .רציתי לחזור לכפר שלי
...בדיוק פתרתי את הבעיות שהיו לי עם הצבא
לא יכולנו להתקדם. כל 50 או 60 .קילומטר, הם עצרו אותנו לביקורת
,ראיתי שלט ענק
"אהבת היער היא אהבת המולדת"
,השלט עמד שם, סובבתי את הראש .מים זורמים מצד אחד, וממול היער נשרף
.הם הרסו את הבתים שלנו
למרות שהעם שלי לחם ,במלחמת העצמאות הטורקית
.והגן יחד אתם על האדמות האלה
איך הם יכלו לחשוב שאנחנו ?אויבי האדמה הזאת
?איך הם יכלו לראות בנו אויבים
...נידחת אני
...נידחת, ומלאת געגועים
.כל מה שאני מרגישה וחווה נכנס למוזיקה שלי
.מה שמייחד את המוזיקה הכורדית הן הקינות
,יש הרבה מאוד קינות, שירי אבל ,על סבלות החיים
,מכות הגורל, המלחמות ...הפרידות, האהבות, החורבן
אהובי
הלילה כה אפל, איני יכולה לראותך
,בתחילת דרכי כמוזיקאית
,בהופעה במרסין, בגלל ששרתי בכורדית
חטפו לי את הסאז מהיד שלוש .פעמים בזמן ההופעה
לפני עשר שנים המצב היה גרוע, אבל היום .אנחנו יכולים לשיר בחופשיות בכל מקום
.האיסור על השפה הכורדית הוסר ב-1990
.אבל אז עוד לא שידרו בד"כ קליפים בכורדית
הם התחילו לשדר בטלויזיה קליפים של .מוזיקה כורדית, רק לפני כמה חודשים
ועצוב שהם עשו זאת רק כדי להתאים .את עצמם לדרישות של האיחוד האירופי
חבל שהיוזמה לרפורמות הללו ...לא באה מפוליטיקאים מקומיים
.הרבה יותר מוקדם, ולמען העם
.אנחנו גרים בשכנות במשך מאות שנים
,על כל אחד לכבד את התרבות .השפה והדת של האחר
.את זה אנחנו רוצים
בציפייה גדולה אנחנו עושים את דרכנו ,לאורהאן גנג'באי
.אחד הכוכבים הגדולים בטורקיה
,הוא הוציא אלף אלבומים
.ושיחק באין ספור סרטים
,גנג'באי, שמעולם לא נתן הופעה חייה
."אפילו הסכים לנגן עבורינו "אנפלאגד
.תתפשט
?או שאני אפשיט אותך .איני חוטא עם נשים נשואות-
.חזור לכפר שלך .שאיסטנבול לא תטרוף אותך
!תסתלק
.זה "הגימלאי" שלי
."החבר'ה קוראים לו "אורהאן באבא
.הוא בן 38 .הלחנתי את כל השירים שלי איתו
.בשבילי הערך הסנטימנטלי שלו עצום
.הוא חבר הסוד שלי
אין אדם ללא טעות
אהביני עם טעותי
אין צרה ללא מזור
שלחי לי את מזורי
איבדתי את עצמי
אנא
מצאיני
עייפתי, אזל אוני
בואי, קחיני
אין בי כוח לתוכחות
שמעיני ללא תוכחותיך
למען האוהבים
אנא
אהביני
...אהביני
,אורהאן גנג'באי הוא אחד המוזיקאים החשובים
.שהביא את תרבות הסאז לערים
.לפני תקופתו, תרבות הסאז הייתה כפרית
.בזכותו, אני סבור שדברים באמת השתנו
.ב-1934, הרדיו הטורקי נסגר למוזיקה טורקית
באותה תקופה, בה מוזיקה טורקית לא ,שודרה באמצעי התקשורת הטורקיים
אנשים התחילו להאזין לרדיו של המדינות .השכנות, המדינות המוסלמיות והערביות
,"המונח "עראבסק" משמעו "בהשפעה ערבית
הוא התחיל לשמש באותה תקופה, ובשנות .ה-60 הוא שוב עלה על סדר היום
המונח הזה משמש כדי לציין באופן ,מזלזל יצירות מסויימות
,לא רק יצירות שלי ,וזה תמיד הפריע לי
.בגלל חוסר ההגינות שבדבר
...אימצנו טכניקה מסויימת, שלפנינו
,השתמשו בה במוזיקה המצרית .הקרובה למוזיקה שאנחו עושים
למעשה, המצרים אימצו .את הטכניקה הזאת מהמערב
.היא לא הייתה קיימת במוזיקה הטורקית
.רצינו להעשיר את המוזיקה שלנו, להתנסות
,כמובן שהשמרנים יצאו נגדינו
,הם עסקו בעיקר בשימור .והיו מעטים ביותר שפעלו בכיוונים חדשים
הפעילות שלנו, אז, כמובן שלא .נועדה לקעקע את המורשת שלנו
.המורשת התרבותית הזאת איתנה
.ואנחנו שומרים עליה
האדוקים אסרו עליו
על יין האהבה
אני אמלא את כוסי, ואשתה
החטא הוא שלי
?מה זה עניינם
קוראת תגר
החטא הוא שלי
?מה זה עניינם
.אני שרה כבר 72 שנים
.הקול שלי ואני בני 86
.אני גברת איסטנבולית
.אני גרה באיסקידר מאז גיל 10 .נולדתי בבורסה
,אומרים ששרתי בתור ילדה
.בבורסה
אבל לא דיברתי, עד גיל 10 .לא דיברתי. אני מגמגמת
,אני צריכה לדבר מהר .כדי להתגבר על הגמגום
מגמגמים יכולים לשיר, גם אם הם .לא יכולים לדבר. יש תופעה כזאת
.פעם כולם הכירו את השם שלי
.אבל שכחו אותי מזמן
,חוץ מסזן אקסו, שאלוהים יברך אותה .שארגנה קונצרט לכבוד 70 שנות פעילותי
,זה היה נפלא, שתהייה בריאה .אני אסירת תודה על כך
סזן אקסו היא אלילה, היא אולי .הזמרת המפורסמת ביותר בטורקיה
שנים שהיא משלבת פופ .עם מוזיקה טורקית קלאסית
,היא גם גילתה הרבה אומנים חדשים .למשל טרקן
,נראה שכל הארץ אוהבת אותה .או לפחות, מכבדת אותה
!אורהאן הגיע
!בחור מפונק וחוצפן
!חושב את עצמו
!אידיוט
.יש לה את שירי האהבה היפים ביותר .אנחנו מקשיבות לשירים שלה-
אף פעם לא העברתי תחנה כשנתקלתי .בשיר שלה ברדיו
.אף פעם
.אני אוהב אותה מאז שהייתי ילד
אחדים מהשירים המשמעותיים ביותר בחיי ...הם שלה. שירים נוסטלגיים
היא חשובה מבחינתי גם כמוזיקאית ...וגם כסמל
.כמו מזכרת מהילדות
,אחרי אינספור פגישות עם "החצר" שלה .התחלנו בהקלטה
,בחרנו בשיר שלה משנות השמונים
.קלאסיקה אמיתית, על איסטנבול של ימים עברו
.אנחנו מתחילים בחזרה
תמונה ישנה תלוייה על הקיר
אולי זאת בטי, אולי פולה
יושבת ב"מרקיז", צופה בשלווה
בזמן החולף, בעיניה אבק
זו לא האהבה, זה לא הצער
זה השיר - ששובר את לבי
אלו לחייך - וורדים בשלות
זו הנערה הביישנית, זה האופן, זה המצב
פיך כחרוז שירה
שלא עלה על שפתי אהבה בתולה
היום - סתיו, העונה - שחור-לבן בחום
חתומה בעט נוצה, מחכה
כאילו אומרת שיש חיים שניים
בגוונים החומים, בחלומות
מזכרת מאיסטנבול
בפינה - תאריך והקדשה באותיות של זהב
,לו הייתי זמיר ,לו שוררתי בגנים
,לו את שמך צרבתי בכל השירים
...אז בכל הבקרים הייתי מזמר, אהובתי
.הגיע הזמן לעזוב
.לא הצלחתי לפענח את סודה של העיר
.רק גירדתי את פני השטח
אך דבר אחד בטוח - התאהבתי .במוזיקה של איסטנבול
,לו הייתי שחף
,לו עפתי מעל הימים
,לו נפתחתי אל הרוח
...אז אל השחר הייתי קרב
...עם כל משק כנף, אהובתי