- סדרה תעודית מקורית של NETFLIX -
.היו לנו חיים טובים בכפר שלנו .הייתי משחק עם החברים שלי
היינו הולכים מוקדם בבוקר לשדות .לאסוף תפוחי אדמה מתוקים
.כשהיינו מסיימים, היינו הולכים לנהר
.היינו משחקים במים בלי לפחד מתנינים
.כשירד גשם, היינו רצים לרחובות
...היינו הולכים על החול הרטוב ממי הגשם
...היינו שוטפים אותו, ואז היינו מוצאים זהב
,בסוף היום
.היינו חוזרים הביתה בשירה
!הגיע הזמן שהילדים יחזרו הביתה !הגיע הזמן שהילדים יחזרו הביתה
.והייתי הולך לישון ללא דאגות
.היינו בשלווה. לא הייתה סיבה לפחד
...אבל יום אחד הכל השתנה
ומצאתי את עצמי במקום שלעולם ...לא חשבתי שאהיה בו
בוקבו - - הרפובליקה הדמוקרטית המזרחית של קונגו
...הנהיגה בדרך הזאת כל יום
.היא אתגר
היא אתגר בגלל ההגירה הכפרית ההמונית
כל המשפחות בורחות מהכפרים שלהם
.ומתיישבות בעיר, בשביל הביטחון
בוקבו התחילה מחמישים אלף איש
.לכנראה יותר ממיליון איש כיום
.וזה בגלל המלחמה .אנשים נאלצו לברוח מהכפרים שלהם
.כל האנשים עזבו
הם עזבו, אתה יודע, את המקום המדהים ביותר
.כי בכפרים היו להם שדות והכל
,ועברו לחיות כאן, בעוני .כי אין להם אדמות כאן
זה אומר שלא הייתה להם אפשרויות אחרות
הדרך הזאת היא תזכורת מתמדת .המלחמה לא הסתיימה
,אבל באמת ,הדבר המדהים ביותר בדרך הזאת
.זה לאן זה מוביל אותנו כל יום
- ברוכים הבאים לעיר האושר -
- עיר האושר נוסדה כמרכז -
לניצולי אונס ואלימות מיגדרית - - .ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו
- .במטרה להפוך את הנשים האלה למנהיגות -
כשאנחנו לומדות את החוק בנוגע לאלימות מינית
.אתן תבינו שהרבה דברים הם אסורים
זאת אומרת שאתן חייבות להגן !על הזכויות שלכן בעצמכן
.אני המנהלת של עיר האושר
.הבעיה שלי היא, שאני הולכת מאוד מהר
אפילו אם אחרים נועלים נעלי ריצה
,ואני עם עקבים
.הם לא יכולים לעמוד בקצב שלי
,אבל למרות שאני זזה מהר
.אני לעולם לא אעזוב את עיר האושר
.אני אזדקן כאן
.רבות מאיתנו ילדו ילדים כתוצאה מאונס
קיבלנו את ההזמנה שלכם להגיע לעיר האושר
.ועכשיו הגענו
תנו לי להיות ברור. אנחנו רוצים שתישארו כאן .לאימון של ששה חודשים
.ואז תוכלו לחזור לחיים הנורמליים שלכן
?זה ברור
הם קשרו את הדודה שלי
ולקחו סכין
.ואז הם דקרו אותה
,אחרי שהם דקרו אותה .הם התחילו לאסוף את הדם שלה
ואז כשהם היו בטוחים שהיא מתה ...ושיש להם את הדם שלה
.הם שפכו אותו בכל הבית שלה
.ואז ששה חיילים באו למקום שהייתי בו
,הראשון אנס אותי, אחר כך השני
ואז השלישי .והרביעי גם אנס אותי
.אחרי הרביעי, איבדתי את הכרתי
לקחו אותי לבית החולים פאנצי
.וכשהגענו, עדיין לא הייתי מסוגלת ללכת
אמרתי לאימא שלי שאני לא משוגעת .אבל אני רק רוצה למות
.התפללתי שאני אמות, אבל לא קיבלתי את זה
.אבל גם לא קיבלתי את החיים
אב, אנחנו מודים לך
ומשאירים את החולים בידיים שלך
בבקשה תדריך אותנו ,בכדי שהעבודה שאנחנו עושים עם החולים שלנו
...תעשה עם העזרה שלך
.אמן .אמן-
מייסד שותף - - ד"ר דניס מוקוויג'
ד"ר מוקוויג' - - גניקולוג מיילד
בית החוליפ פאנצי, בוקבו - - הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
,התחלתי לעבוד בשנת 1983
.בבית חולים במרחק של 100 ק"מ מכאן
בוקבו - - למרה
בית החולים למרה, למרה - - הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הייתי מנהל המרכז הרפואי .בבית החולים למרה
.הוא שכן באזור כפרי
,לרוע המזל, בשנת 1994
התחלנו לראות חיילים שהגיעו מרואנדה
.מטפסים על ההרים
,ובשנת 1996
.בית החולים הותקף
בזמן ההתקפה, 33 חולים נהרגו במיטות שלהם
.ורבים מהצוות שלנו נהרגו גם כן
.הם נהרגו בבית החולים
.במיטות שלהם
,פיניתי מטופל אחר ,אבל מאחורי
.הדרך הייתה חסומה ולא יכולתי לחזור
.והמטופלים האלה נהרגו
,ובכל פעם כשאני מדבר על מה שקרה כאן
.התמונה של הנשים האלה חוזרת
אני רק זוכר שיכולתי לראות את הכעס
את המהפכה בתוך האיש הזה
שהקדיש את עצמו לעזור ולבנות את בית החולים הזה
,לחיות, אתה יודע .זה באמצע שום מקום
.זה נהרס
.זה גרם לי סבל לתקופה ארוכה
...וכשחזתי לעצמי
.חזרתי לבוקבו
שיפצתי שני בתים
.שנהפכו לבית החולים פאנצי
בית החולים פאנצי, בוקבו - - הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
המטופלת הראשונה שקיבלה עזרה רפואית בבית החולים הזה
.היתה קורבן של אלימות מינית
,היא נאנסה על ידי מספר אנשים
.ואחרי שהם אנסו אותה, הם ירו בה
.חשבתי שזה היה מקרה בודד
חשבתי שזה היה הברבריות ,של אדם בודד
...אבל לרוע המזל, הבנתי שזה לא המצב
.גיליתי שאונס נהיה כלי נשק של המלחמה
הגופות הושמדו בעזרת כלי נשק וסכינים
.ועל ידי חפצים שונים
.נכון להיום, טיפלנו ביותר מ- 40,000 נשים
,חלק מהנשים איבדו את שלפוחית השתן שלהן .הנרתיק שלהן, ופי הטבעת שלהן
.ואנחנו מנתחים כל יום עד כמה שניתן
,כשהמלחמה התחילה בשנת 1996
.היה לנו ממש קשה להבין מה באמת קרה
קודם כל, זו רק מלחמה כלכלית, ויש לך
.את כל המדינות בעלות הכוח בעולם מעורבות
הם רצו ליצור בגלן בכדי שהם יוכלו .לשלוט על כל הכרייה
ויש לנו כאן הרבה קבוצות שונות של מליציות
,והם כולם עובדים בשביל, אתה יודע אנשים חשובים
וכל האזרחים האלה ממדינות שונות .מכל רחבי העולם
,על פי דיווחי האו"ם - - תאגידים רב לאומיים
- מכל רחבי העולם היו מעורבים -
בניצול המשאבים הטבעיים - - .מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
- :החברות האלה הגיעו מהמדינות -
,בלגיה, איי הבתולה הבריטיים, בורונדי - - ,קנדה, סין, די.אר.סי, פינלנד, צרפת
,גרמניה, גאנה, הונג קונג, ישראל - - ,קזחסטן, מלזיה, הולנד, רואנדה
,דרום אפריקה, שוויץ, תאילנד, אוגנדה - - האמריות הערביות., ארה"ב, בריטניה, זימבבואה
וכמה תאגידים משתמשים בכוחות הצבאיים
כי הם מכירים את היערות .והם יודעים איך להגן על המכרות
,אנחנו אפילו לא יודעים מי זה מה .מי עובד בשביל מי
?מי מהצבא, מי לא מהצבא
?מי מהמשטרה? מי לא מהמשטרה
,והקבוצות מהמליציות האלה .הן עניות בצורה קיצונית
,אין להן כלום .אז הם כמו עבדים
.אבל יש לי אקדח אז לפחות אני יכול לאכול
.אני יכול לאנוס, אני יכול לעשות את זה
,אני זוכר שיום אחד ראיתי מפה מדהימה
.אונס ומכרות
אז אתה יכול לראות שעל יד המכרות .יש הרבה אונס
.אז הם משתמשים בזה ככלי נשק של מלחמה
.רק תדמיין לדוגמה כשהם תוקפים את הכפר שלך
.הם אונסים את התינוקות שלך
.הם אונסים את אימא שלך, ואת סבתא שלך
?אז כל הניצולים, מה אתה חושב שהם יעשו
.הם עוזבים
,והמליציות משתלטות על הכפרים .ברוב הפעמים על יד המכרות
האסטרטגיה של הצבאות האלה .מחושבות היטב
הנשים האלה היו לעיתים נאנסות מול בעליהם
.ולפני הילדים שלהן
.הן לא יכולות להתמודד עם זה
העובדה שנשים נפגעות מול בעליהם
,יוצאת תחושה של השפלה מאוחר יותר
.והוא נוטש את אשתו כדי לשמור על ערכו
.המשקל של כל האשמה נופל על הקורבן
.זה הרס מוחלט של המשפחה, של הקהילה
.יש כפרים שהם לגמרי נטושים היום
.ברור שזו טקטיקה של מלחמה
!קיקי
!שלח לי אשראי בטלפון
.היא תשלח לי אשראי
.אלוהים, הבטחתי להביא סוכריות לילדים
.יש לי שקית פלסטיק מיוחדת בתיק שלי
...אתה רוצה לראות איך
?כסף מקונגו נראה
?אז זה כסף מקונגו. אתה רואה
.בגלל זה אני שמה אותו בשקית פלסטיק .זה כסף מקונגו
,נולדתי בקונגו .גדלתי כאן בבוקבו
,במשך רוב המאה ה-20 קונגו הייתה מושבה בלגית
והסיפור שלי קשור מאוד .להיסטוריה הזאת
.אמא שלי היא שחורה ואבא שלי הוא לבן
.הם הגיעו משני עולמות שונים לגמרי
.אמי היא אנאלפביתית
,היא הגיעה, אני חושבת .מאחת המשפחות העניות ביותר בקונגו
היא הייתה קוצצת תה וקפה .במטע של סבי וסבתי
.ואבא שלי הגיע ממשפחה מאוד עשירה מבלגיה
,האנשים הסנובים האלה, הקולוניאליסטים
.אבל הוא התקומם נגד האנשים הלבנים
.והם התאהבו, וזאת הייתה אהבה אסורה
.סבא וסבתא שלי נידו אותו
.אבי גורש מהבית
,הוא היה צריך להישאר, אתה יודע .עם העובדים
,הם סירבו, אתה יודע
,שהבן שלהם, שהוא עם אישה שחורה .לחזור לבית שלהם
...זאת הייתה כזאת בושה, אז
.פשוט לא אפשרי
,ובשבילי, אני הייתי צריכה למצוא מקום אתה יודע, באמצע
.בין שתי התרבויות האלה
ובגלל שראיתי את אימא שלי סובלת ,רק בגלל שהיא הייתה שחורה
,כי היא אף פעם לא הלכה לבית ספר
אני תמיד הרגשתי קירבה לאנשים .שסבלו הכי הרבה
.אז ידעתי שהמקום שלי הוא בקונגו
.תודה
,אני אימא לשני ילדים
,וכשאני רואה ילדים סובלים ברחוב
.אני רק רוצה לנער את העולם
- ג'יין נכנסת לעיר האושר כסטודנטית -
מנהלת התוכנית של עיר האושר - - מאמא באחו באהאטי
?אז שמעת על בית החולים והגעת לבוקבו ופאנצי
.כן, הביאו אותי בטיסה
,הם ניתחו אותי פעמים רבות .במשך הרבה שנים
?בבית החולים .כן-
,כשהגעתי לעיר האושר
.לא הייתי שמחה
:אבל אמרתי לעצמי ".ובכן, יש אנשים שעדיין איכפת להם"
.כי הרגשתי חסרת ערך ושמרתי זאת לעצמי
,כשכל זה התחיל .לא היה לנו ניסיון עם מלחמה
,"כששמענו לראשונה את המילה "אונס .לא ידענו מה זה היה
.לא יכולנו אפילו לחשוב על המילה
...אבל אז שמענו שהחיילים האלה
.הגיעו משום מקום
.שמענו שילדות נהרגו וכך הלאה
.אלו היו הזמנים שהתחלנו לחיות בפחד
- ג'יין -
:אבל כשהגעתי לעיר האושר, אמרתי
"!אהה, אני לא היחידה"
...וכל אחת מאיתנו
.היה לה את הסיפור שלה
.זה היה בערך בשמונה בלילה
.היינו בבית
"!שמענו אנשים צועקים: ,תפתחו את הדלת
הם בחרו שלוש ילדות .ואמרו להם לשכב
.ואז הם אנסו אותן
.כשהם סיימו, הם הרגו אותן
.הלכנו במשך זמן רק ביער
.הגענו למחנה שלהם
.אלה היו שבועיים של אונס כל היום והלילה
.לילה אחד, רצנו ורצנו
,כשהגענו הביתה, כמה הורים שמחו
.אבל אבא שלי לא שמח
הוא אמר: "חזרת אחרי שנאנסת
"!והבאת קללה לכאן. את חייבת לעזוב
.אימא שלי טיפלה בי ...היא עשתה הכל בשבילי
.ואז ילדתי
החזון של עיר האושר
היא לחולל מהפכה בחשיבה של נשים מקונגו
.שהן ניצולות של אלימות מינית
:כל מה שאני מבקשת מכל אישה
?מה את רוצה לעשות כאן בעיר האושר"
"?ומה את רוצה לעשות אחרי שתעזבי
פגשתי את איב אנסלר בשנת 2007
,באוניברסיטת ניו-יורק .שם היא התראיינה
,הכרתי את ההצגה שלה 'מונולוגים של הנרתיק'
.ואת העבודה שלה עם ניצולות של אלימות מינית
,כשחזרתי מניו-יורק
אמרתי לכריסטין שחשבתי שזה מאוד חשוב
.שהיא תתקשר לאיב
:הוא היה כזה .אני לא יודע, את בטח מכירה אותה"
".היא עשתה משהו עם הנרתיק
וברגע שהוא אמר לי שהיא סלברטאית
.הייתי כזאת: "לא, תודה", ועזבתי
.ראיתי הרבה סלברטאים מגיעים לכאן
,ללא כבוד הם פשוט, צ'ה-צ'ה
.מצלמים אותנו כמו חיות בגן חיות
,הם מגייסים כספים, אבל .אנחנו לא יודעים לאן הכספים האלה הלכו
.אז בשבילי, זה היה, אתה יודע, מטרה
:אבל אני קישרתי אותה ואמרתי
.גברת, אני חושב שאת צריכה לבוא לקונגו"
".אני מזמין אותך לבוא לפאנצי
- 2007 -
.והיא הגיעה
,וכשראיתי איך שהיא מתנהגת עם הנשים זה היה כמו
במקום להעביר ביקורת, החלטתי
שכל מה שחשוב
.זה הרצון לחולל שינוי
.היינו כמו דבק .המטרות שלנו היו מאוד דומות
ואני חושבת שהשבועות האלה של הראיונות שעשינו בפאנצי
.חיברו אותנו לגמרי
הם לקחו סמרטוט ושמו אותו בקצה של הנשק
.וזה מה שנכנס לאיבר שלי
,מאז מלחמת בוסניה
,עבדתי בהרבה אזורי מלחמה ,שבהם אונס היה כלי מלחמה
,בין אם זה היה בבוסניה
.האיטי, אפגניסטן
,וכשהגעתי לקונגו סדר הגודל של הסיפורים
.היה מעבר לכל מה שאי פעם שמעתי בחיי
,הסתובבתי וראיתי את התינוקת עולה באש .נלחמת עם האש
.תפסתי אותה והבית נפל עלינו
.אני ממש מפחדת לחזור הביתה ...אני מפחדת שיאנסו אותי שוב
"?שאלנו את הילדות: "מה אתן רוצות
:והילדות אמרו
אנחנו רוצות מקום שנוכל להישאר" ".שנהיה בשליטה
,ואז התחלנו לשים, אתה יודע
.את כל החתיכות ביחד
.כך התחילה עיר האושר
.אלה לא חיים קלים כשחיים כאן
.בלי בית חולים, בלי עזרה
,והמקום הזה לא יהיה המקום להישאר לזמן רב
אלא מקום בכדי לעבור בו
...אחרי בית החולים
הן יעברו במקום הזה ,לפני שהן יחזרו לחיים הרגילים
.אבל עם גישה שונה מזו שהן הגיעו לכאן
,ואחד הדברים שדיברנו עליהם הוא
איך אנחנו הופכים את זה לבית המנהיגות
לנשים שעברו את הרע ביותר
?יהפכו לקולות החזקים של המדינה
,אני חושבת שהנשים האלה יש להן כוחות שלא ניתן לדמיין
והן יכולות להשתמש בכוחות אלה .ליצור שינוי
.אז, הסכמנו, שנעשה את זה ביחד
ואני אחזור ואתחיל לגייס כספים
,כל מה שאני יכולה לעשות, אני אעשה
.בשביל הנשים האלה וכל עוד יש לי את ד"ר מוקוויג'
.כי אני בוטחת בו, אני אעשה את זה
?נקרא לזה כפר האושר או עיר האושר
.עיר האושר .בסדר, עיר האושר-
.עיר האושר
- שנה לאחר מכן -
שמעת על האיש שאמר
?"הם לא אוהבים את השם, "עיר האושר
.הוא אמר: "לא, הנשים האלה הן קורבנות
".'אושר' היא מילה למצב
.אני מאמין שזו אי הבנה .כן-
...אנחנו כאן בשביל לתת אושר .בדיוק-
.ושהנשים לא יצטרכו להיות לא מאושרות לעולם
.לעולם .כן. זאת כל הנקודה-
!כל זה !כל האדמה הזאת-
?מכאן, כל האדמה הזאת
,הם שאלו מה אנחנו רוצים .ואמרנו שאנחנו רוצים בית
,מקום מרוחק מחיילים .מקום שתהיה לנו שלווה
.בהתחלה חשבנו שהן משקרות
.אבל זאת הייתה אמת
וביום שבו ערכנו את הטקס
,למקם את האבן
.חשנו אושר
שנת 2011 - - חגיגות הפתיחה - עיר האושר
?איפה הנשים שבנו את עיר האושר
,הלבנים שהירמתם .אני בעצמי לא הצלחתי להרים אותם
זה למה, אחיותיי, אנחנו נשנה .את הסבל שסבלתם, לכוח
- הכיתה הראשונה של התלמידות -
אנחנו צריכות לספר את האמת .על מה שקרה לנו
,אבל כשהחברות שלי מספרות את הסיפורים שלהן
.אני מרגישה ששלי לא היה כל כך גרוע
?שמעתם מה שהיא אמרה .כן-
...כאן, אף סיפור הוא לא רע או טוב יותר
?אז למה לוותר על תקווה
?נכון
אף אחד לא זוכר איך זה היה להיות ברחם .של אימא שלו לפני הלידה
.זה דומה .אתן תיוולדו לחיים חדשים, טוליזו
.והדברים יהיו יותר טובים
,אז, הסוד הוא ?את מחזיקה אותו עם איזה יד
.עם זאת, השמאלית
?שמאלית, הא
?בסדר? בכדי איפה להכות אותו
!בבטן
!שברי זכוכית
?אתן רואות
.הבד הזה אף פעם לא יוצא מהסגנון .הוא אף פעם לא מאבד את המתיקות שלו
.זה למעשה יער עמוק
.טלויזיה
,לזה אנחנו קוראים
.הנה! נרתיק
אז, אם אתן מעוניינות שתהיה לכן שמלה ,כמו של מאמא ג'ורג'ין
!תעמדו בבקשה
.הבד הזה הוא מאיכות טובה
.אני ממש אוהבת אותו
...התקווה שלי היא שתשמרו עליו היטב
עד שנקבל את מכונות התפירה שלנו .בעוד כמה ימים
זה אף פעם לא היה קל בשבילי להיות הנכדה של קולוניאליסטים
,וכשהמלחמה התחילה
,משהו קרה בראש שלי
.כי לא יכולתי לעזור בדרך שרציתי לעזור
.הילדה הזאת היא מאוד צעירה
.היא מאוד צעירה
.יש לנו ילדות יותר צעירות ממנה
,יום אחד הייתי בבית החולים ושתי ילדות
.שתי ילדות קטנות, הן נאנסו
.זה מעגל שטני
.באותו זמן בכיתי הרבה
,אתה יודע, באותם זמנים בחיים שלי .אני חושבת שיכולתי להרוג
,ואז יום אחד, אני זוכרת ,היתה לי תינוקת בת ששה חודשים
,חודשים, לא שנים
,שנאנסה והיא מתה לי בידיים .ולא יכולתי לעזור לה
.השתגעתי
הייתי מוכנה ללכת לכל האנשים האלה .שאחראים לכך
אז השתגעתי
,עד כדי כך שרציתי לקחת את הגופה הקטנה
,ולהביא אותה, אתה יודע לבוסים של האומות המאוחדות
...ואז להביא את הגופה ל
?מושל ולהגיד מה לעזאזל קורה
,כשהלכתי למיטה, אתה יודע
התחלתי לראות את כל הילדים שמתו לי בידיים
.כל הקרובים שאיבדתי
.החברה הטובה ביותר שלי, נרצחה
גם השכנים שלי, כל המשפחה נרצחה .על יד הבית שלי
.הרגשתי חסרת תועלת
.בכיתי כל יום, לא יכולתי לישון יותר
,יום ראשון אחד, ראיתי אותה
ראיתי שהיא הייתה מאוד רזה
.ושהיא לא הייתה מסוגלת לעמוד
.הלכתי בדרך אז הוא עבר אותי
.הוא לא ראה אותי
,ואז, אחרי שהוא הבין שזאת אני .הוא חזר
.דאגתי לה
.הייתי חייב לעשות משהו
:אמרתי לכריסטין
".אני חושב שאת בנקודת אל-חזור"
,ובאותו הלילה, אתה יודע חזרתי והסתכלתי על עצמי במראה
.וראיתי את הצל של עצמי
.ראיתי בן אדם חולה
.זה לא היה אפשרי להסתיר ...הייתי ממש
.מתתי
אז, הייתי כזה, לא, אני חייבת לשנות משהו .לעזור לניצולים
,להיות מנהיגה טובה
את חייבת להיות מסוגלת להיות .מספרת טובה
סיפור הוא טוב, אם אני אהיה פתוחה ואמיתית .לספר אותו
.בדיוק
,וככל שתהיה יותר אמיתי
,כך תאפשר לאחרים להיות אמיתיים
כי כשאתה שומע מישהו ,עם אותו ניסיון כמו שלך
,אתה מרגיש בטוח .אתה מרגיש כאילו מישהו מכיר אותך
ואני מספרת את הסיפור שלי בפומבי
:ואני אומרת, למשל ?היי, אני איב", נכון"
הייתי מעורבת ברמה גבוהה לעצור את האלימות נגד נשים
.במשך תקופה ארוכה
הסיבה לכך היא כי נאנסתי והוכתי .כילדה על ידי אבי
הוא גרם לי להבין שנשים אחרות סבלו .את מה שאני סבלתי
,כשמאמא איב סיפרה את הסיפור שלה
.הקשבתי בזהירות רבה
!הבנתי שכאלה דברים קרו גם במערב, אלוהים
.זה נתן לי כוח והביא תקווה לתודעה שלי
.זה הנאום שלכן .זה הולך לשנות את הקהילה שלכן
,אז, לאן שלא תלכו .תוכלו לתת את הנאום שלכן
...בכנסייה
...בשוק
...ברחוב
.לאן שלא תלכו, תתנו את הנאום שלכן
:לנקודה שבה אנשים יגידו ".בבקשה, תפסיקן לדבר"
אתן תגידו: "לא, אנחנו נמשיך לדבר עד ".שהאלימות תיפסק
,כשכתבתי את המונולוגים של הנרתיק
:כולם אמרו לי ".אל תגידי את המילה 'נרתיק'"
.בכל מקום שהייתי בעולם
".אל תגידי את המילה 'כומה'. לא כומה"
".לא כומה"
?בכל מקום, נכון
".אמרתי: "נרתיק, נרתיק, נרתיק, נרתיק
,אחרי כמה שנים
...הרבה נשים
.התחילו להגיד כומה
!כולם
!נרתיק! כומה! כל שפה
.זה לא היה רק בשביל להגיד את המילה
...כשאנחנו אומרות את האמת
.אנחנו שוברות את השתיקה
.אנחנו משנות את העולם
:אנשים עדיין אומרים לנו ".בבקשה, תפסיקי להגיד את המילה 'נרתיק'"
,ואני אומרת: "כשכל הנשים יהיו חופשיות
".אני אפסיק להגיד את המילה 'נרתיק' ?כן
.אותה האמת בשביל הקהילה שלכן
,כשכל הנשים יהיו חופשיות .אז תפסיקו לדבר
אני חושבת שאחד הדברים שמאוד הטרידו אותי בקשר למלחמה בקונגו
זה הזמן שזה נמשך ומספר האנשים שסבלו
.ואיך העולם היה אדיש לזה
,אם אתה חושב על ששה מיליון אנשים שמתו
.מאות ומאות אלפים של נשים שנאנסו ועונו
אתה מסתכל על המלחמה הבוסנית איפה
.כשנראה 20 עד 40 אלף נשים נאנסו
במשך שנה וחצי, המלחמה הסתיימה
.כי היא הייתה במרכז אירופה
למה לעזאזל המלחמה הזאת נמשכת כל כך הרבה זמן
?בלי התערבות גדולה יותר מהעולם
איפה העולם היה
כשמתבוננים באשמת העולם במלחמה הזאת
?במונחים של סחר במינרלים
,המכרות של קולטן
מינרלים שנמצאו בכל אחד מהטלפונים שלנו .ובמחשבים שלנו
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו - - היא ספק ראשי
- של הקולטן העולמי, בדיל, טונגסטן וזהב -
- .הידוע גם בשם הסכסוך העולמי -
,לאחר עיבוד - - ארבעת המינרלים של הסכסוך
- נמכרים לחברות בכל העולם -
,ליצור מוצרי צריכה כמו טלפונים - - .מחשבים, מכוניות ותכשיטים
- :חברות הכוללות -
,נינטנדו, סאמסונג, שארפ, אל גי, סוני - - ,איי.טי.סי., ניקון, טושיבה, קאנון, לנובו
- .יבמ בין היתר -
.קונגו היא אחת הארצות העשירות ביותר בעולם
.זה קולטן
.אז יש לנו את כל המדינות שמחפשות את זה
.הן מגיעות בשביל האינטרסים שלהן
ואז אתה רואה את ההליקופטרים שלהם ,כל יום עם הזהב
.עם הקולטן, עם היהלום, עם האורניום
.אז, אף אחד לא רוצה שזה יסתיים
כל החברות הרב-לאומיות האלה רוצות להמשיך ולממן את המיליציות
.להיכנס למכרות ולשדוד את קונגו
.אז הכל מחובר
,עם מיליוני אנשים מקונגו שמתו
.ואף אחד לא מדבר על רצח עם
אז, אני לא יודעת כמה מתים הם צריכים
.לפני שהם ידברו על רצח עם
.כאילו שקונגו נעשתה משהו בדמיון
,תשים את זה ביחד עם גזענות
.תשים את זה ביחד עם קולוניאליזם
.תשים את כל זה ביחד
אף אחד אפילו לא חשב על אנשי קונגלוי .כאנשים אמיתיים
- ג'יין -
,אם אני רוצה לשנות את השיער שלי
.אני קונה תוספת שיער בשוק
.התחלתי לטפל בעצמי
התחלתי להחזיק לעצמי את הביטחון שאני .עדיין בת אנוש
?מה קורה כאן
.האיש הזה נגע בישבן שלה
?באיזה זכות יש לו לעשות את זה
החוק של קונגגלוי אוסר על גבר לגעת .באישה שהיא לא אשתו
!את צריכה לדבר ולהראות ביטחון, חוזק
...אם אני אעשה את זה לך
!היי אדוני, תתרחק
!בואו לכאן, כולם, הוא מנסה לאנוס אותי
הוא החזיק אותי כך ...ואז הוא סובב את הזרוע שלי
השאלה שלי היא, מה יקרה אם הם באים אליכם ?עם נשק או סכין
הייתי מאוד מרירה כי אני היחידה .שנאנסתי במשפחה שלי
.כל כך כעסתי ולא הרגשתי שאני ראויה לחיות
...איבר אישה נקרא
...נרתיק
?למה כולכן נראות מבוישות להגיד את המילה
.לימדו אותנו שזה חטא להגיד את המילה
?כשאתן אומרות 'יד' זה רע
.לא. כשאת אומרת 'נרתיק' זה חטא
.אתן דואגות שזה דבר רע, שזה חטא
?כמה ממכן אף פעם לא ראתה את זה
?אף פעם לא ראיתן את זה
,אתן לעולם לא תהיו אתן .עד שלא תקבלו את עצמכן
?אתן מבינות
.רבות מאיתנו מסתכלות על עצמנו במראה
?אתן אוהבות מה שאתן רואות ?אתן שונאות את זה
?אתן חושבות שאתן יפות ?ג'יין
,אני אוהבת את ההופעה שלי .אני חושבת שאני נראית יפה
.אני רואה שכולכן משתמשות במראות
...עכשיו, הרופא שאל
כמה ממכן השתמשו במראה בכדי להסתכל ?על הנרתיק שלכן
?הא
?מי כבר הסתכלה על עצמה
,אחות, כשהסתכלת על הנרתיק שלך ?מה ראית
.הסתכלתי על זה וראיתי חלק שרוף
?על מה אתן צוחקות
.תעמדו ותגידו את זה באומץ
,כשהסתכלתי על זה במראה ראיתי הרבה חלקים וחור
.ואז תהיתי מה זה היה בדיוק
.היא אמרה שהיא ראתה חור
?מי עוד
.הנרתיק שלי מפחיד אותי .לא הייתי רוצה שאף אחד יראה אותו
.ג'יין
,כשהסתכלתי על איברי המין הנשים
!האיברים שלך ,כן, כשהסתכלתי על האיברים שלי-
!הם היו מגעילים
.עכשיו, כולנו צריכים ללמוד לאהוב את עצמנו
.יש לכן איברים שהם מאוד חשובים ויפים
.זאת בריה יפהפיה בנו
.אל תפחדו להסתכל על זה
?אתן שומעות .כן-
.הדוקטור נתן לכן משימה
.ביום שני הוא יהיה פה
.כולן כבר בטח ציירו את עצמן
.אל תציירו משהו שזה לא אתן
.ג'יין
.טוליזו
זו הייתה הפעם הראשונה שלבשתי .את בגדי הנזירה שלי
הם התחילו לשרוף כמה נזירות אחרות
.ואני התחלתי לבכות
.וכשצרחתי הם ירו לי במצח
.הייתה לי סחרחורת
.הרגשתי סחרחורת ונפלתי
ועל הקרקע, ראיתי המון נשים בהריון
...וראיתי חיילים
,חותכים את הבטן שלהן ...והעוברים שלהן
.נפלו החוצה
.הייתי מטושטשת ...אף אחד לא נשאר בכפר
חייל אחד עם גרזן התקרב אליי .ואמרתי לו לעזוב אותי לבד
הוא אמר לי שאני האדם עם הכי הרבה מזל בעולם
.והוא הוביל אותי החוצה מהיער
הוא אמר לי שהוא הרג כל כך הרבה אנשים .כך שהיצר להרוג עבר לו
,הוא הראה לי את הדרך, ומשם ...מצאתי את הדרך לבוקבו
,כשהייתי צעיר, יש לי זכרונות
,יכולנו ללכת בקבוצות
,יכולנו ללכת ליער
.ולתת השראה אחד לשני לכתוב שירים
.הלכנו ליער במטרה להרגיש את החום האנושי
האהבה הזאת יכולה להתבטא
כשהלכתי ליער
,עם החברים שלי, היינו רוקדים
...היינו רצים ביחד דרך היער
ולא יכולנו לדמיין את הרעיון של .להיות אלים למישהו
אבל למרבה הצער, היער הוא כבר לא מקום .עבור אוהבים לצאת לטיול
היער הוא כבר לא מקום בו סופרים .יכולים ללכת בכדי לקבל השראה
,לא לשלום, לחירות
.זה נהייה מקום לאלימות, להרס
מקום שנשים לא מרגישות ביטחון
.כשהן מחפשות עצי הסקה או מים
,ההרגשה שלי לגבי היער היא
,כאשר ננשכת על ידי נחש
,אתה לא חוזר לאותו המקום ...כי
,כשאתה חוזר לשם .אתה מפוחד
.השנים לא הולכות יותר לשדות הן אפילו מפחדות ללכת
.לקחת מים ...אז זה כאילו שכל החברה
.מתמוטטת
הם גוועים כי הם כבר לא
.זאת שערוריה כי הכל צומח
.זאת האדמה הכי פורייה שיכולה להיות
?את משתינה היטב
?זה יוצא ללא בעיות
.אין בעיה. זה רק יוצא החוצה
?את עדיין עם בעלך
.בעלי מת
?הוא מת במלחמה
,בשנות התשעים המאוחרות ,כשהתחלתי לעבוד עם נשים
.הייתי מראיין אותן
כשהגיעו המורדים, כבר שמעתי
.מה קורה מהכפריים
הם איימו להרוג אותי
.וחשבתי שאני הולך לאבד את שפיות דעתי
,וכשאתה שומע את זה כסיפור
.זה נשמע בסדר
,אבל כשהם מתחילים להראות לך מה קרה ,הצלקות
הגעתי לנקודה שבה
.המוח שלי לא היה מסוגל לתפקד
בפעם הראשונה ראיתי אחד, שניים , שלושה
...ארבעים, מאה, אלף
...עשרת אלפים ?אתה חושב שזה היה קל
:אמרתי לעצמי ".זה לא יכול להימשך יותר"
...לא יכולתי לישון, היו לי סיוטי לילה
.היו לי בעיות בדפיקות הלב
:אני זכרתי את הדברים האלה והלכתי
"?איפה הבת שלי"
.ומיד, לפני שראיתי אותה, התחלתי לרעוד
,תהיתי איפה היא, כי חשבתי
,אם זה יקרה לבת שלי ?מה יהיה איתי
.אבל אף אחד לא הקשיב לי
,כשאמרתי שאני רואה נרתיקים הרוסים
.כולם חשבו שאני לא שפוי
.לעגו לי
.חשבתי לעזוב את קונגו
,יש לי חברים בחו"ל .יכולתי להיות גיניקולוג במקום אחר
?למה שאמשיך כשאף אחד לא מבין
...ובמשך כל חיי, כשהרגשתי אבוד
,אם אני באמת הרצון של אלוהים
.הוא היה פותח לי פתח צר שאני אעבור דרכו
.וזה היה הפתח
.אני זוכר ממש טוב
.זאת הייתה שבת
איב הגיעה לבית החולים
,ואחרי ארוחת הצהריים .שאלנו את הנשים על החיים שלהן
.ואז התחלנו לרקוד
,וכל אישה, או כל קבוצה של נשים
רקדה בסגנון של הכפר שלה .או של השבט שלה
.והרגשתי שהריקוד הרגיע אותנו במידה רבה
!זה היה לא יאומן
.זה היה כמו צורה של טיפול מדהים
כי זאת הייתה הפעם הראשונה
,אחרי כל התקופה הזאת
...שחזרתי הביתה
.וישנתי טוב
.ישנתי טוב
זו הייתה הפעם הראשונה שנכנסתי למיטה
.וישנתי כמו תינוק
ראיתי שלא הכל אבוד והייתה לי התגלות
!שאני צריך להמשיך ולא לוותר
כי אם הנשים האלה יכולות לבטא ,כל כך הרבה כוח מבפנים
.אז אני צריך להילחם עימם .זהו זה
,אם זה אבא שלך
,דוד שלך
,בן דוד שלך
...אחיך
מדריכה להגנה עצמית - - וויני אניאנגו
...או המורה בבית הספר שלך
!או הכומר !או הכומר-
!אין סיבה לשתוק
?אז, מה לא תעשו !אל תפחדו-
!אתן צריכות להגיד את מה שנעשה לכן
אתן צריכות לספר מה שקרה לכן !בכדי שזה לא יקרה לאחרות
!כן
,אני זוכרת שהייתי אצל דוד שלי .ישנתי
...הם לקחו אותנו איתם
.לתוך היער
,הם חתכו את איברי המין של הדוד שלי
.הידיים שלו, הרגליים שלו
.הם ניקבו את העיניים שלו ועזבו אותו חי
ואז הם אנסו אותי
.ועזבו אותי קשורה לעץ
.השאירו אותי על העץ הזה כמעט חודשיים
.הידיים שלי היו נפוחות
הם חתכו את הדוד שלי
.והגופה שלו נפלה עליי
.הם עזבו אותי שם
.לא יכולתי אפילו לזוז
,כשהחיילים הטובים מצאו אותנו
.שלושה מאיתנו היו כבר שחוטים
.אני כבר הייתי בהריון בחודש הראשון
.הם לקחו אותי איתם ...הייתי מאוד חלשה
.כשחזרתי הביתה, אף אחד לא היה שם
,כל פעם כשניסיתי לישון .היו לי סיוטים
.פחדתי כל כך
,כשהייתי בחודש השביעי להריון .המיליציה חטפה אותי שוב
הם היכו אותי בבטן שלי ...עם גרזן
.המים נשברו לי וילדתי שם
הם עזרו לי ללדת
.אבל הם שברו את עצם האגן שלי בתהליך הלידה
.התינוק יצא רקוב
כשהלכתי, הייתי צריכה לגרור .את הרגליים שלי מאחוריי
.הבטן שלי התנפחה והתנפחה
נשארו לי חלקים מהתינוק שנרקבו בתוכי
.ולא יצאו החוצה
.הרגשתי כל כך הרבה כאב בכל יום
.כשחזרתי, נשארתי אצל השכנים שלי
.ריח רע יצא לי מהפה ומאיבר המין שלי
השכנים שלי שמעו בכנסייה
שהליקופטר הגיע והם מחפשים .אנשים שסובלים כמוני
זה היה קשה לכולם להזיז אותי
.כי כל הגוף שלי היה רקוב
.לבסוף הכריחו אותם לסחוב אותי בסל
הם עזרו לי להיכנס לתוך סל גדול ושמו אותו על הגב של איש
.וככה הגענו לשדה התעופה
,כשג'יין הגיעה לבית החולים
.לא חשבנו שהיא תשרוד
,ביום שהגעתי לפאנצי .הגעתי חסרת הכרה
.הייתי מסוגלת לשמוע, אבל לא יכולתי לדבר
.הייתי שם במשך שבע שנים
,היא אישה שהם ניסו להרוס באופן פיזי
...מוסרי, רוחני
,אבל למרות כל זאת :היא הייתה מספיק חזקה להגיד
.אנחנו הולכים לחיות" ".אנחנו הולכים לחיות בשביל אחרים
אנחנו אוהבים אחד את השני
בגלל הכאב שחווינו
.והקשר שבינינו
.לא האמנתי שתהיה לנו את עיר האושר הזאת
מהמקום שהגענו, שאנחנו כבר לא יכולים .לקרוא לו בית
.אנחנו לא יכולים לזכור כל כך הרבה דברים .לא ידעתי אפילו בת כמה אני
"?כשנשאלתי: "מתי נולדת
.לא יכולתי לענות כי לא היה לי כלום בראש
.הכל נהרס כשהאלימות הגיע אלינו
.אין לה ילד, אין לה משפחה, היא בודדה
.אבל היא תמיד נלחמה בשביל אחרים
,ואני חושב שהאהבה הזאת ,הרצון להילחם בשביל אחרים
גם כאשר הדברים בשבילך ...נהרסו כליל
אני מאמין שזה הסמל .של מאבק האשה הקונגולית
,היום, כשג'יין דיברה
?יכולתם להרגיש את כוח המנהיגות שלה, נכון
.הדרך שבה היא פשוט לקחה את מרכז הבמה
כל אחת ממכן הולכת לקחת את מרכז הבמה
.עם הקול שלכן, עם עצמכן
,אפילו בלי לשמוע את המילים שלה .אתן יכולות לראות את הכוח בתנונות שלה
.אנחנו לא רוצים שתלכו ככה
?אישה צריכה ללכת ככה, נכון
?כשהיא מדברת אתן מקשיבות, נכון
?למה אתן מקשיבות
כי היא עומדת כאן
.והיא תופסת מקום
,כי היא יודעת שיש לה את זכות הקיום
כי היא יודעת מה שהיא עברה נותן לה את כל הלגיטימציה
.לעשות מה שהיא רוצה במשך כל חייה
.תעמדו. כולן, תעמדו
!נכון? כן? תקחו מקום
,אני רוצה שתקחו מקום .רק תצעדו קדימה ותקחו מקום
.קדימה, תצעדו קדימה
!תקחו מקום
!בסדר, עכשיו
!בסדר, תקחו - תעשו את זה שוב
!תצעדו קדימה! תקחו מקום
.היא ניצולה
,אני סיפרתי את הסיפור שלי ,את יכולה לספר את הסיפור שלך
.ויש חיים אחרי כל מה ששרדנו
אתה יודע, כי רוב הנשים שמגיעות :לעיר האושר, הם היו כמו
"?או, לא, מה אנחנו יכולות לעשות" ".אתה יודע, "זה אסון, אני לא יודעת
:אז ג'יין אמרה להן
?מה קרה לכן? רק זה"
.בסדר, אנחנו לא כאן בשביל להשוות
?אתן רוצות לדעת מה אני עברתי
?אתן רוצות לדעת מי אני
?אתן רוצות שאני אראה לכן את הנרתיק שלי
,אתן יודעות, אין לי יותר נרתיק
?רק חור גדול. אתן רוצות לראות את זה
"?על מה אתן מתלוננות .זוהי ג'יין
.היא כמו זריחת השמש
.ואתה יודע, האושר שלה הוא מדבק
.היא האושר שלנו ...היא הזריחה שלנו ב
.בעיר האושר
?מה אני מרגישה
,מה שאני מרגישה זה
.שאני לא מפחדת יותר
בגלל מה שסבלתי
...יש לי כזה כאב
,וכעת אני מבינה שאני לא לבד בזה
.ויכולתי להרוג את עצמי ללא סיבה
.אלה הן האחיות שלי
...אני אוהבת את כולן
.אז, קיבלתי את עצמי
.אני צריכה
,אונס בקונגו אני לא קוראת לזה אונס יותר
,כי בשבילי .זה כמו טרור מיני
.הנשים הן כמו הכוח של המשפחה
,הן מטפלות בילדים, הן יולדות ,אז זה כמו
,שאם הם הורסים את הנשים .הם הורסים את כל הקהילה
עשרה גברים לא יכולים לאנוס אישה אחת
.אלא אם כן הם ויתרו על החיים שלהם
.זה הדור שיש לנו עכשיו
...זאת קטסטרופה
,ילד שרואה את אימא שלו בסבל נוראי
,סבל שנגרם על ידי גבר
?אתה חושב שהוא יהיה ילד נורמלי
האם יום אחד הוא יכבד אימא ?של מישהו אחר
...האם הילד הזה
אי פעם יכבד חיי אדם כשהוא יודע שהוא יתום
כי אבא שלו נרצח מולו
?ואימא שלו נאנסה מולו
?אתה חושב שהילד הזה יגדל לכבד חיי אדם
?לכבד אישה אחרת
?לכבד אחרים
ספטמבר 2012 - - האומות המאוחדות - ניו-יורק
,בענווה רבה אני אומר
הקהילה הבינלאומית הראתה פחד וחוסר אומץ
.במשך 16 שנים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו
אנחנו זקוקים לפעולה דחופה
להפסיק את הפשעים האלה נגד האנושות .ולהביא את העבריינים לדין
.והצדק לא ניתן למשא ומתן
,בערב של ה-25 באוקטובר
,חזרתי מניו-יורק לג'נבה
.כשניסיתי להגן על הזכויות של נשות קונגו
...וכשחזרתי מהמשימה ארוכה זו
הגעתי הביתה
.והיו אנשי צבא שחיכו לי
הם כבר לקחו את הבנות שלי .ואת האחייניות שלהן כבני ערובה
הילדים שלי הוחזקו כבני ערובה
.ליותר מ-20 דקות על ידי אנשים חמושים
ד"ר מוקוויג' היה השכן שלי
.וכשנכנסתי לבית שלי, שמעתי יריות
.אבל חשבתי שזה היה בגינה שלי
ופתאום ראיתי את אחד האחיינים של .ד"ר מוקוויג'
הוא נכנס לבית שלי
:והוא היה כזה ".ד"ר מוקוויג'... דם בכל מקום"
:השאלה היחידה, הייתי כזה "?האם ד"ר מוקוויג' חי"
.חשבתי שאני הולכת לאבד את החיים שלי
הייתי שם
.והוא היה עם הרובה שלו ...אני רק ראיתי אותו מסתובב
.והוא ירה
.נפלתי כאן
,הם רצו להרוג אותי
,אבל ניצלתי. לצערי
,האיש שהגן עליי
.הוא נורה למוות
,ואז אחרי שלושה ימים שם
הבנתי שזה זה היה מאוד קשה
.למשפחה שלי להישאר בתנאים האלה
.אז עזבתי
,אבל אחרי חודשיים .הנשים התחילו לכתוב
".הן אמרו: "תחזור, אנחנו יכולות להגן עליך
:אבל באותו הזמן חשבתי
זה אמיץ, אבל זה לא מספיק בכדי להגן" ".נגד אנשים חמושים
,אבל ביום שהנשים החליטו להביא עגבניות
אננסים, על מנת למכור את התוצרת שלהן
,בכדי לשלם את כרטיס הטיסה שלי חזרה לקונגו
,נשים אלה שחיות בפחות מדולר אחד ליום
.מצאתי שזאת משיכה שאני לא יכול לסרב
- 14 בינואר, 2013 -
- אימא של ד"ר מוקוויג' -
.אף פעם לא ראיתי דבר כזה
.כי לא התכוננו לזה, זה היה ספונטני
,אפילו, אתה יודע, הגיעו אנשים מפאנצי ,ביום לפני
:הם רק הגיעו לפה, הם אמרו
,מאמא כריסטין" ,אנחנו רק מבקשים ממך דבר אחד
.בבקשה תשכירו לנו שלושה אוטובוסים
.אנחנו רוצים לנסוע לשדה התעופה ".אנחנו רוצים להביא את הדוקטור שלנו הביתה
.הנוכחות שלכם כאן היא חשובה במיוחד
,היום
.אנחנו לוקחים עמדה ביחד, נגד אלימות מינית
.היום, ד"ר מוקוויג' איבד את החופש שלו
,כי מאז נסיון הרצח ההוא .לא היו שום חקירות
.אז אנחנו אפילו לא יודעים מי זה היה
.אז הוא חי כמו אסיר
.כל הזמן, הוא צריך ללכת עם שבע שומרי ראש
.המקום היחידי שהוא הולך אליו זה לעיר האושר
.אז זאת עיר האושר, בית חולים .עיר האושר, בית חולים
,אבל הוא עשה זאת בשביל הנשים של קונגו ,זה למה
,אני חושבת שכל הנשים של קונגו .מאוד מכבדות אותו
.הסכנה היא קבועה
.בכל רגע, כל דבר יכול לקרות
.קיבלתי מכתבי מוות
.הייתי צריך לשנות את החיים שלי
,עברתי מהבית שלי .ועכשיו אני חי בבית החולים
כמו ד"ר מוקוויג' החלטתי להישאר כאן
.כי אני לא יכולה לחיות מחוץ לקונגו
,אני לא יכולה לדמיין את עצמי, אתה יודע להיות בבלגיה או שוויצריה
.כזה במשרד להיות תקועה כל היום עם כל הלחץ
אני מעדיפה את הלחץ שלי כאן .מהלחץ באירופה
...מהיום והלאה, אני מתעוררת מהשינה שלי
ממחר אני רוצה להיות מנהיגה .ולהתחיל להנהיג אחרים
.ילדתי תינוקת ושנאתי אותה כל כך
הייתי מסתכלת עליה ונזכרת .במה שעבר עליי
.ניסיתי להתאבד פעמיים .הייתי ממש אומללה
.הבת שלי היום בת שמונה
.אני אוהבת אותה ללא תנאים
.ביקשתי ממנה שתסלח לי
.זה לב הסיפור שלי
,כל כך פחדתי
.אבל מהיום והלאה, הפחד נעלם
ואני אחזור לכפר שלי
.ואלמד אחרים איך לשחרר את הפחד
:אז זה מה שקורה .בן אחד שוכב על הקרקע
.תשימי את הראש שלך כאן
.זה נקרא משחק הצחוק
.משחק הצחוק, בסדר
,כשאת מרגישה את הצחוק
.את מתחילה לצחוק
אבל רק שאת מרגישה את הבטן שלך צוחקת מתחת לראש שלך
.את מתחילה לצחוק
אני תמיד אומרת למאמא כרטסטין .שאני לעולם לא רוצה לעזוב את המקום הזה
.אבל אנחנו חייבות לעזוב בכדי לעזור לאחרות
,התכוננתי לזה
,כי היום אנחנו נפרדים מהילדים שלנו
.שעוזבים לשלב אחר
,הן היו הילדות שלנו
ואנחנו מקווים שהן יהיו בסדר .בכל מקום שהן ילכו
להיות עם הילדות כאן ולראות
,מה שהן שרדו וכל האושר שיש להן
אתה יודע, זה עוזר לי לטפל בעצמי
.כי אני יודעת כמה אנשים סומכים עליי
.אז אני בחיים ואני בסדר בגללם
זה הכעס שמגיע מלהסתכל על נשים יפות
שנפגעו
וזה הכעס שמגיע מלהיות עדה לעולם
.שאדיש לפגיעות האלה
.אתם יודעים שסבלנו עם סיוטי האונס האלה
?מה עשינו רע? אנחנו הנשים
,האלימות שהייתה כאן
,אני מאשימה בזה את הנשיא של קונגו
.ואני מאשימה את נשיא ארצות הברית
יש להם את כל האמצעים
.הנחוצים לעצור את המלחמה בקונגו
,רואנדה, טנזניה, סין ,הנשיא הקונגולי
,דרום אפריקה, אוגנדה, ארצות הברית
,בלגיה, גרמניה, צרפת
.קנדה ואנגליה
.כל המדינות האלה צריכות להתבייש
הקו המנחה של עיר האושר
.זה להפוך כאב לכוח
שהילדות האלה שסבלו כל כך הרבה .יהפכו למנהיגות בקהילות שלהן
.זה יקח זמן, אבל אנחנו מאמינים בזה
.אנחנו חייבים לעצור את זה .לעצור את האלימות כשיטת מלחמה
...לעצור את האונס הפראי
,שהורס את החברה שלנו ...שהורס אותנו
.זה לא אפשרי. זה לא מקובל
- ברוכים הבאים לעיר האושר -
.ילדה קטנה אחת, היא ניצולת טבח
.היא בת ארבע
.אני קצת אימצתי אותה
:יום אחד היא הייתה כזה
.מאמא כריסטין, את ברת מזל"
"!כף הרגל הארוכה שלך ?אני הייתי כזה, כף הרגל הארוכה שלי
.כן, כי את יכולה לרוץ מהר
.אף אחד לא יכול לתפוס אותך
אז, אתה רואה, החלום היחידי ,של הילדים הקטנים של קונגו
זה שיהיו להם רגליים ארוכות כמו שלי .בכדי לרוץ
.לרוץ מאוד מאוד מהר
.אף אחד לא יוכל לתפוס אותם
- שינוי הכאב לכוח -
,מאז סיום הלימודים - - זוואדי עובדת כעורכת דין
- .לניצולות של פגיעה מינית -
- ג'קי התחיל חווה קולקטיבית במזרח קונגו -
- .והוא בצוות הביטחון של עיר האושר -
סנדרה לאחרונה סיימה תיכון - - .וכעת היא לומדת להיות אחות
רוסו עזב את עיר האושר לנהל -
בית לנשים מבוגרות שהופרדו - - .מהמשפחות שלהן
- טוליזו עבדה עם ילדים יתומים במלחמה -
- .ולאחרונה סיימה את לימודיה כמעצבת שיער -
ג'יין היא כעת עובדת סוציאלית - - .ומנהיגה בעיר האושר
כל שנה, 180 נשים מסיימות את התוכנית .בעיר האושר