Title: Wir können nicht anders Year: 2020 Duration: 01:46:27 Subtitles Source: Netflix
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫- מבוסס על אירועים אמיתיים רבים -
‫פה באזור הכפר, אנחנו סבלנים.
‫אנחנו לא מרבים לדבר,
‫כי לא קורה הרבה.
‫אבל כשכן קורה משהו, כולם מדברים על זה.
‫וכולם יודעים מזה.
‫ולעולם לא ישכחו מזה, עד שאתה בקבר.
‫להרבה אנשים קשה להתמודד עם זה.
‫אז כבר לא אכפת להם.
‫ואפילו המוות לא מפחיד אותם.
‫למעשה, הם משתוקקים לו.
‫איש לא יכול להימלט ממנו.
‫הבת שלי ניסתה את מזלה בעיר ‫במשך חמש שנים.
‫והנה היא עכשיו.
‫אין לה איפה לגור...
‫אין לה כסף...
‫רק מזוודה אחת קטנה.
‫אפשר לעזור לך?
‫אני שוכבת עם גברים במעילים כאלה ‫רק כשאני מסתבכת עם המשטרה.
‫חמש וודקות, בבקשה.
‫אוקיי... המפסיד משלם על הכול.
‫אתה איתי?
‫כן.
‫תוריד את המעיל.
‫טוב.
‫אתה גר פה בפנים?
‫לא כל הזמן, כמובן.
‫אתה יכול לנעול אותו מבפנים? ‫-כן.
‫איך קוראים לך בכלל?
‫שמות יוצרים אמון.
‫סאם.
‫אדה.
‫בוא, תיכנס.
‫עכשיו אתה בעניינים.
‫בוקר טוב.
‫אתה משורר או משהו? ‫-מה?
‫כל הספרים האלה. אתה רק קורא או גם כותב?
‫רק קורא.
‫אבל כולם באנגלית. ‫למה אתה קורא באנגלית?
‫זאת העבודה שלי.
‫העבודה שלך היא לקרוא ספרים באנגלית?
‫ספרות אמריקנית.
‫וזאת עבודה?
‫אני פרופסור באוניברסיטת פרנקפורט. ‫טוב, מרצה בכיר.
‫אז מה אתה עושה פה?
‫הגעתי לכנס.
‫ואתה ישן בקרוון הזה? ‫-כן.
‫אפשר קצת מהשמיכה?
‫מה דעתך על טיול קטן לאזור הכפר?
‫אני חייב ללכת לכנס. ‫-אבל עכשיו סוף השבוע.
‫אתה יכול להבריז מכנס קטן.
‫זה הכי ירוק שיש. ‫-מצטער.
‫אין בעיה.
‫יכולת לצפור.
‫לצפור זאת הטרדה. אני לא מטריד אנשים.
‫אז פשוט תעקוף אותנו.
‫אל תתעצבן.
‫אני לא יודע מאיפה אתם ‫אבל אנחנו מצייתים לכללים פה.
‫ובירוק, נוסעים.
‫כן, ניסע עוד רגע.
‫אבל עכשיו הרמזור שוב אדום, רואה?
‫את חושבת שזה מצחיק?
‫יודעת מה לדעתי מצחיק? כן?
‫תפסיק! ‫-חושבת שגם זה מצחיק?
‫לא! ‫-אז תצחקי! קדימה, תצחקי!
‫לא! כמו שצריך. זה לא נקרא לצחוק.
‫תפסיק!
‫זה מצחיק.
‫סוף שבוע טוב לכם.
‫בוא נלך למשטרה, אדווח עליו. ‫-לא, עלולים להאשים אותנו.
‫אי אפשר לתת לו לחמוק עם כזה דבר. ‫אתה יכול לעצור כאן?
‫אולי זה היה רעיון חרא להגיע לכאן.
‫לא בטוח שאוכל להתמודד עם המקום הזה.
‫אתה מעשן?
‫אה, לא.
‫היי!
‫תשחררו אותי!
‫שמעת את זה? ‫-כן.
‫כולכם נבלות!
‫פשוט תמשיך.
‫השתגעתם כולכם?
‫זה נשמע רציני. אני הולך לבדוק. ‫-עזוב את זה.
‫אני מכירה את החבר'ה פה. ‫תן להם לטפל בחרא שלהם.
‫זה מה שהם עושים בסופי שבוע.
‫הצילו! ‫-בוא.
‫תעזבו אותי!
‫הצילו!
‫מישהו צריך עזרה.
‫סאם? פשוט תעזוב אותם.
‫אני כבר חוזר, טוב?
‫היי!
‫תישאר שם למטה.
‫היי.
‫רודי, היית צריך לדעת ‫שזה לא ייגמר טוב איתך.
‫אתה הולך לחטוף מכות רצח. ‫לא הייתי רוצה להיות במקומך.
‫רודי, רודי, רודי...
‫לעולם לא תיגע שוב במה שלא שלך.
‫אתה לא רציני.
‫מה נראה לך? ברור שאני רציני.
‫למעשים יש תוצאות.
‫אל תעשה את זה.
‫ומי אתה?
‫אתה עדיין יכול לצאת מזה.
‫אתה אומר לי מה לעשות? ‫-לא.
‫עצור!
‫תשמע, אתה עושה טעות גדולה.
‫זה יתגלה במקודם או במאוחר.
‫רודי! רוני, רוץ אחריו! ‫אתה, תפוס את החכמולוג!
‫אדה!
‫היי, זוזו משם!
‫תוראלף, רוץ אחריהם! ‫זאת דרך ללא מוצא. הם לא יתרחקו.
‫אני על זה.
‫מהר, מהר!
‫מה, לעזאזל, קורה פה?
‫שמאלה, פנה שמאלה! היי, פנה שמאלה!
‫איזה חרא!
‫היי!
‫איזה חרא... ‫-היי, מה אתה עושה?
‫הטלפון שלי! ‫-זין על הטלפון שלך. בוא!
‫זין!
‫אתה בדיחה.
‫תיכנסי.
‫גם אתה.
‫בוא!
‫היי, היי, תעצור, תעצור.
‫מה?
‫יש לי תפר.
‫עוד רודפים אחרינו.
‫קדימה, הם גמורים.
‫לדיר החזירים? ‫-לדיר החזירים.
‫שטפן, לך מאחור. ‫-למה אני לא עם האקדח?
‫גם ככה לא תירה. ‫-זה מה שאתה חושב.
‫יש לך סכין.
‫שטפן, שטפן, היי.
‫תפסיק עם החרא הזה. ‫אתה לא חייב לשתף פעולה.
‫הכול יהיה בסדר, שטפן. שטפן...
‫מצאתי אותם! ‫-שתוק, שטפן. שתוק.
‫תפסיק!
‫תסלק את זה או שיכאב לך.
‫שטפן, תפסיק עם החרא הזה.
‫פשוט תפסיק! אלוהים!
‫איזה חרא, לא התכוונתי לעשות את זה.
‫למה אתה מסתובב עם סכין, אידיוט!
‫היי, מה קרה?
‫איזה חרא. למה היית צריך לנפנף בסכין?
‫לא, לא, לא. יורד המון דם.
‫אוי, תראה.
‫להרמן יש ערכה. אני יודע לתת עזרה ראשונה. ‫-עזרה ראשונה? אני צריך בית חולים.
‫תירגע. זה לא כל כך עמוק.
‫איך אתה יודע? ‫מי נדקר פה?
‫למרבה המזל, אתה. ‫-איזה חרא.
‫נשלוף אותה החוצה לאט. ‫-לא, אל תיגע בי. אני ארביץ לך!
‫לא. לא! ‫-זה יזדהם, שטפן.
‫אני, אני... אני הולך למות.
‫אני יודע את זה. ‫-אתה לא הולך למות.
‫אני כן. ‫-אתם יכולים להיות בשקט?
‫למי אתה מתקשר? ‫-להרמן.
‫אני הולך למות.
‫אני מרגיש את זה.
‫אני הולך למות.
‫הרגת אותו.
‫הוא לא מת.
‫והוא ניסה להרוג אותי.
‫הרגת אותו. ‫-הוא לא מת.
‫תפסיק ללכת.
‫אתה מוכן להסביר מה קורה? ‫-לא.
‫לאן אנחנו הולכים? ‫-לא אכפת לי לאן אתה הולך.
‫אה, כן? ‫זאת אשמתך שאיבדתי את אדה.
‫מי זאת אדה? ‫על מה אתה מקשקש?
‫זאת שהגעתי איתה. היא נעלמה. ‫-וזאת בעיה שלי?
‫הם רודפים אחרינו, לא אחריה.
‫מה אתה רוצה ממני?
‫מה הבעיה שלך עכשיו? ‫פשוט בוא איתי.
‫אני הולך לכפר הקרוב. ‫תוכל לעלות על אוטובוס ולנסוע הביתה.
‫או לחכות לחברה שלך.
‫לא אכפת לי. ‫רק אל תעלה לי על העצבים.
‫סליחה?
‫סליחה.
‫אני לא במשמרת.
‫חבר שלי נחטף. הוא בסכנת חיים.
‫טוב, תירגעי.
‫מההתחלה. מה קרה?
‫רגע, את איך שלא קוראים לה...
‫את אדה?
‫וואו, לא ראיתי אותך שנים.
‫בדיוק עמדתי לבקר את אבא שלך. ‫הסל הזה בשבילו.
‫היית בדרך לשם? ‫-כן, אבל זה לא העניין.
‫חבר שלי בסכנה. ‫-את לא מזהה אותי?
‫לא. אתה לא מקשיב? ‫-אני פרנק.
‫"פרנקי בוי".
‫מה? לא? ‫טוב, הייתי קצת לפנייך בבית ספר.
‫אבל באמת, מ"לה קו"? לה קוקרצ'ה"? ‫זוכרת. מסיבות גדולות. בחייך...
‫אדה. מגניב.
‫כן, אני אדה.
‫ואני צריכה את העזרה שלך, פרנק.
‫איזה מין כפר זה? ‫זה לא כפר.
‫שוב אתה מתחיל? ‫אני צריך להביא משהו.
‫תישאר פה ותפקח עין.
‫מה? לא. ‫-או שתלך, אם אתה רוצה.
‫לאן?
‫אז מה את עושה? לומדת?
‫אני עושה דוקטורט. ‫-אה, גם אני רציתי.
‫"פרופסור לשיטור".
‫אבל אם כולם יעשו את זה, ‫מי יעשה את העבודה עצמה?
‫רק צ'יפים, בלי אינדיאנים. ‫זה לא יעבוד, מבינה?
‫והחבר שלך?
‫גם הוא עושה דוקטורט או שכבר יש לו?
‫יש לו. ‫-אה.
‫אפשר לנסוע קצת יותר מהר?
‫אבל בבקשה, לא בטון הזה, טוב?
‫יודעת למה יש לי טינה כלפיכן, לנשים?
‫הסתלקתן מפה
‫ועכשיו חזרתן ושום דבר לא מספיק טוב.
‫מי כאן החזיק את העסק?
‫יש כאן ארבעה גברים על כל אישה. ‫חושבת שזה פייר, אה?
‫על מה העניין? ‫-אלוהים, אלה רק העובדות.
‫את יודעת בת כמה חברה שלי? ‫מנואלה בת 48.
‫ואני בן 35.
‫אנחנו יחד שנתיים. אבל מאוחר מדי.
‫היינו רוצים ילדים. ‫אבל בלתי אפשרי לאמץ.
‫יכולנו לאמץ ילד בן שמונה, ‫אבל מי רוצה לאמץ ילד בן שמונה?
‫"מנו" לא רוצה ואני מבין את זה.
‫מקשים כל כך בכל דבר.
‫מאיפה אמורים להגיע צעירים?
‫חשבת על זה כשהסתלקת? ‫על איך שהמקום הזה גווע?
‫לא, נכון? כן. לא.
‫ואת אפילו לא מזהה אותי. זה אכזרי.
‫אפשר פשוט לחפש את חבר שלי?
‫רואה? בדיוק לזה אני מתכוון. ‫הגישה הזאת בדיוק.
‫זין.
‫זה מקולקל.
‫ידיים למעלה.
‫רק רציתי להתקשר.
‫למי ניסית להתקשר?
‫למשטרה.
‫משטרה מזוינת.
‫טוב, נו, בוא איתי.
‫לאן?
‫לחבר שלך.
‫קדימה, קדימה.
‫לא יכולים לעשות שום דבר בלעדיי?
‫חמש דקות אני משאיר אותם לבד...
‫שלוף אותה.
‫לא. ‫-וולף יעשה את זה.
‫שטפן, מה שנכנס, חייב לצאת.
‫נשים תחבושת. זה יהיה בסדר.
‫קר לי, כל כך קר לי.
‫תנשום.
‫אני יכול להסביר.
‫עוקבים אחרינו.
‫פעם היה פה עמוס מאוד.
‫כולם עבדו פה והיינו גאים בזה.
‫היה לנו גן ילדים משלנו. ‫-עוקבים אחרינו.
‫היו פה משרות טובות ליותר מ-300 איש.
‫היו לנו מסיבות, אכלנו יחד ו...
‫תוריד את הידיים שלך.
‫הייתה לנו יחידת קרב משלנו, ‫מועדון כדורגל משלנו...
‫מחנה לחופשות משלנו...
‫ופה יש את מקור הגאווה וההנאה שלנו.
‫הסאונה שלנו.
‫והיא עדיין עובדת.
‫תן לי לצאת, דפוק אחד!
‫פתח את הדלת המזוינת! תוציא אותי!
‫היי! אל תשתולל ככה. ‫זה לא טוב ללב.
‫בסאונה יושבים ומזיעים.
‫זה טוב בשבילך.
‫זה מנקה את הנקבוביות.
‫מוציא את כל הלכלוך החוצה. ‫-פתח את הדלת!
‫אהבנו לשבת פה. אחרי העבודה.
‫הייתה בזה הרבה חברותיות.
‫אבל אתם, הצעירים, לא מעריכים חברותיות.
‫זה רק איש איש לעצמו.
‫היי! היי, אתה, תעשה משהו. ‫פתח את הדלת, תן לי לצאת!
‫תן לו לצאת. ‫-תעשה משהו.
‫הוא לא עשה לך כלום. ‫-תפתח!
‫אל תשחק אותה כל כך תמים.
‫הוא ניסה לגנוב את הקלצ'ניקוב המהולל שלי.
‫למעשים יש תוצאות.
‫מי שמתעסק בדברים שלי נכנס לתא הזיעה.
‫היי!
‫אל תעז לשבור לי את הסאונה!
‫פשוט תוציא אותו עכשיו.
‫הוא צריך להיענש.
‫הוא עומד להתעלף.
‫לא, זה לוקח יותר זמן.
‫אבל אם תרצה לעזור לחבר שלך, ‫אתה יכול לתפוס את מקומו.
‫רודי! אנחנו רק רוצים לדבר.
‫מוזר...
‫הייתי משחרר את החבר שלי לפני שהוא נצלה.
‫היי, בוא.
‫מי מספיק טיפש כדי לנסוע במקום כזה?
‫כן, אבל שמעתי ירייה.
‫יש ציידים באזור. הם צדים חזירי בר.
‫והחור מהקליע?
‫חור מקליע? אולי, אולי לא. טוב...
‫וואו!
‫זה טוב.
‫הוא היפי, הפרופסור שלך.
‫וואו.
‫בחיי! זה ממש רכב ספרותי.
‫הוא משורר?
‫זה הטלפון שלי. ‫-טוב, עכשיו זאת ראייה.
‫זאת לא ראייה, זה הטלפון שלי. ‫-מה זה?
‫העלילה מסתבכת... ‫-למה?
‫נראה לי שהיה לכם ריב רציני ‫תחת השפעת סמים.
‫ובמצב הזה, נהגתם כאן.
‫ומר פרופסור נחמד שלך התחרפן וחתך.
‫ועכשיו את רוצה ‫שאכתוב דו"ח בערב החופשי שלי.
‫אין מצב.
‫זה שטויות.
‫טוב, בואי נשכח מהמדים.
‫בואי, שבי ונעשן.
‫מה? ‫-בואי, נשמיד את הראיות.
‫בשבילך. בואי, כן!
‫אז כל הבריגדה הגיעה.
‫ו..? מה מקרה החירום?
‫שתוק.
‫איפה רודי?
‫אתה, רד משם.
‫איך אני אמור לדעת מי זה רודי?
‫כולכם נראים לי אותו הדבר.
‫ואף אחד לא מגיע לפה אם הוא לא חייב.
‫אה, אתה.
‫טוב, זאת הפתעה. ‫-מספיק לקשקש.
‫זה ענין אישי. ‫-תוריד את המשקפיים כשאתה מדבר איתי.
‫מה קרה לעין שלך?
‫בגלל זה אני פה.
‫ראית את רודי?
‫נורברט, איך זה מרגיש ‫להיות כלב השמירה הקטן של הרמן?
‫זה לא אישי, גברת פולקל.
‫מה אתה חושב עליי?
‫מה זאת אומרת? ‫-איך אני נראית?
‫טוב.
‫מה הרמן היה עושה לך ‫אם הוא היה יודע שנגעת בי?
‫לא הייתי עושה דבר כזה, גברת פולקל.
‫טוב לדעת.
‫היי.
‫כן נגעת בי.
‫גברת פולקל!
‫גברת... גברת פולקל.
‫אתה לא מסוגל לשלוט באנשים שלך?
‫כבר לא יכול לשלם להם?
‫ומה? אתה בסדר שם?
‫כן.
‫אז חבר'ה..?
‫הוא משלם לכם?
‫זה יסתדר... אם נמשיך לעבוד יחד.
‫כן, זה מה שאנחנו חשבנו פעם.
‫אתה הולך להרביץ לאבא שלך?
‫הרמן?
‫זה מספיק.
‫אמרתי לך לחכות במכונית. ‫-גם אני אמרתי לה, אבל...
‫תשתלט על עצמך! אתה מתחרפן מכלום.
‫אה, על כלום? אז זה כלום?
‫כן, כלום.
‫אלוהים, זה קורה בכל מקום בעולם.
‫"פלגרנטי", "פלגרנטי".
‫על הזין שלי מה שקורה בעולם. זה לא קורה פה!
‫זה כן קורה, כמו שאתה רואה.
‫אתה צריך לשאול את עצמך למה זה קרה. ‫מה שעשית.
‫או מה שלא עשית.
‫כי אם נהיה כנים, ‫כל מי שנמצא פה הזדיין איתי.
‫בראש שלו.
‫תפסיקי לדבר. ‫-זה עניין שלך ושלי.
‫את בכלל לא מבינה. זה עניין של עיקרון.
‫זה שוב מדמם.
‫אפשר לנסוע לבית חולים, בבקשה?
‫תחבושת מעולה, תוראלף. ‫זה ממשיך לדמם.
‫אקח אותך לרופא. וולף, תסיע את קטיה הביתה.
‫אני לא הולכת לשום מקום.
‫תעשי מה שאומרים לך.
‫אל תיגע בי!
‫טוב, היא הכניסה לך.
‫אם רודי היה פה, אז...
‫אז מה?
‫טוב, אתה ממש הסתבכת.
‫אני מת לדעת איך זה ייגמר.
‫תורי בסאונה ושניכם תסתלקו.
‫- משטרה -
‫זורמים פה מיליארדי דולרים ‫ושום דבר לא נשאר פה.
‫שום דבר.
‫זה אמור לעשות לי משהו? ‫לא... אני לא מרגיש כלום.
‫טוב, בואי נראה מה יש לנו פה.
‫איש עירום.
‫כן.
‫אז זה החבר שלך.
‫עוד אחד.
‫גבר עם גיטרה. זה טוב.
‫אז התעסקת עם אשתו של הבוס.
‫התעסקתי? אני אוהב אותה. ‫אנחנו אוהבים אחד את השנייה.
‫ואני הולך להציל אותה, גם אם הם... ‫אם יהרגו אותי.
‫אוקיי, הבנתי. ‫-אתה לא מבין כלום.
‫גבר... גבר מגן על האישה שהוא אוהב.
‫מה אתה עושה פה? למה אתה לא עם חברה שלך?
‫תשאל את עצמך את השאלה הזאת.
‫למה? ‫-כן, למה? למה?
‫בגללך, דפוק אחד! ‫הצלתי את החיים המזוינים שלך!
‫"אני אציל אותה". איזה שטויות!
‫אתם לא יכולים פשוט לדבר? ‫אתם צריכים להרוג אחד את השני?!
‫שחור נגד אדום! שן תחת שן! ‫אנחנו לא בימי הביניים הדפוקים!
‫אתה רואה? אתה לא מבין.
‫עכשיו אני מבין?
‫כן, טוב? כן!
‫הכפר נמצא מעבר לגבעה שם.
‫לאן אתה הולך? ‫-אמרתי לך.
‫הוא יחסל אותך. ‫-כן.
‫אני לא שולט בזה.
‫אם אתה מאוהב...
‫לא תפסיד.
‫אתם כל כך שבויים בגבריות שלכם.
‫אין שום דבר לא בסדר בגבריות שלי!
‫אתה צריך לחשוב על הגבריות שלך!
‫אין לך בכלל!
‫היי, לאן את הולכת? תחזרי!
‫לא. זה חסר טעם. אני הולכת.
‫את נבוכה כי אני מדבר על העבר?
‫אפשר לדבר על משהו אחר.
‫טוב, בואי נחפש את החבר שלך.
‫אחזיר את הטלפון שלך. טוב. קחי.
‫אני רק רוצה נשיקה. נשיקה קטנטונת.
‫אני רוצה להרגיש כמו הבחורים האלה. ‫הרגע ראיתי הכול בטלפון שלך.
‫זה לא עניין גדול, אדה.
‫רק נשיקה קטנה ואז אעזור לך.
‫אני גם רוצה לקבל נתח מהעוגה.
‫לא, אני לא מקבל ממך שום רגש.
‫תני לי אחת אמיתית, טוב?
‫רק פעם אחת, אבל עם רגש.
‫קדימה...
‫כן.
‫זאת אדה של פעם. ‫עכשיו אני מקבל קצת רגש.
‫זה כיף.
‫כן...
‫היי!
‫מה זה?
‫תחזירי את זה. ‫-תישאר שם.
‫זאת הפרעה במילוי התפקיד, ‫את יודעת את זה?
‫על הזין שלי.
‫העסק הזה קצת יצא משליטה, נכון?
‫תחזירי את הדבר הזה ונשכח כל מה שקרה.
‫אתה יודע מה לא בסדר אצלכם?
‫אתם יושבים על התחת השמן שלכם, ‫מתלוננים על הכול
‫וחושבים שזה ישנה משהו.
‫בואי נירגע, כן? את על סמים.
‫עכשיו תני לי את האקדח, קדימה.
‫אני כן זוכרת אותך עכשיו.
‫תמיד היית דפוק.
‫ואני אגיש כתב אישום על אונס.
‫מצטער...
‫על...
‫אדה!
‫אני אהרוג אותך! תשחררי! אדה!
‫לא. לא אותה.
‫לא את כוהנת הוודו. אני צריך בית חולים.
‫שטויות. בבית חולים ישאלו שאלות טיפשיות.
‫היא תעשה לך תפרים.
‫אנחנו סגורים. או שזה מקרה חירום?
‫לא הייתי מגזים, אבל הוא צריך תפרים.
‫אם נפגע איבר חיוני, אצטרך להזמין מסוק.
‫מה, מסוק? לא, אין מצב.
‫אין פגיעות באיברים חיוניים.
‫קום, שטפן.
‫שלום, רוני. ‫-שלום.
‫רואה? הוא רק איבד קצת דם. ‫תוראלף יתרום.
‫אה, כן. אני אתרום. בטח. ‫-הם חברים.
‫זה עניין של סוג הדם. ‫-בדיוק.
‫אני כזה אידיוט.
‫"אפשר לעזור?" "בטח, אני באה איתך." ‫"טיול קטן באזור הכפר."
‫איזה חרא.
‫טוב. נראה לי שאלך להורים שלה.
‫"אה, שלום. ‫אה, כן, אתם לא מכירים אותי."
‫"אה, אני, אני חב... ‫אה... חבר של הבת שלכם."
‫"לצערי, איבדתי אותה בדרך לכאן!"
‫אני לא יכול להסתכל. זה עושה לי בחילה.
‫פשוט תעצום עיניים.
‫תזדרזו.
‫היא יודעת מה לעשות?
‫אני דור שלישי לרופאים. ‫ואתם צריכים משהו ממני!
‫אם לא תהיו בשקט, לא אעשה כלום.
‫מה קרה בכלל?
‫זה היה... ‫-תאונת עבודה.
‫כן. ‫-בשבת?
‫כן, במהלך תרגיל.
‫והעין שלך? ‫-היא טופלה.
‫זה טוב בשבילי.
‫טוב. תרגיש דקירה קטנה.
‫שמעת מה שריינר אמר. ‫-הוא מדבר שטויות.
‫עוד כמה זמן? אני לא מרגיש טוב.
‫נורברט, תתאפס על עצמך. ‫-זה מה שאני עושה.
‫הרמן?
‫-מה?
‫מה קורה עם המשכורות?
‫בכל זאת, חג המולד.
‫תקבלו תשלום.
‫ושטפן יקבל את הדם שלו.
‫כמה את צריכה? ‫-500 מ"ל.
‫מה? ‫-אוי, אלוהים.
‫זה הרבה יותר מדי.
‫הוא קיבל מספיק. אנחנו מאחרים.
‫מאחרים? לאן אתם רוצים ללכת? ‫-למסיבת יום ההולדת.
‫למסיבה? ‫אין לנו דברים יותר חשובים לעשות?
‫גם אני חושב ככה.
‫אנחנו מוזמנים לבית ראש העיר.
‫העסקים לעולם לא נחים.
‫כן, את יכולה לשחרר אותי, בבקשה?
‫היי!
‫מה אתה עושה פה?
‫איך מגיעים לאם קלוצנמור 17?
‫אתה מתכוון לאם מור? ‫מה אתה צריך שם?
‫יש לך סיגריה?
‫שתוק, אני מדברת איתו. בוא הנה.
‫אז איפה זה אם קלוצנמור? ‫-תתקרב עוד.
‫איך קוראים לך? ‫-מאיפה אתה?
‫את יכולה פשוט לענות על השאלה שלי? ‫-לא, אתה רוצה משהו מאיתנו.
‫תגיד לנו מאיפה אתה. ‫-ברלין.
‫ברלין.
‫מגניב. אפשר לבוא איתך?
‫איפה הבית?
‫זה בהמשך שם, של משפחת קוהלר.
‫בדיוק, משפחת קוהלר. כן.
‫הם לא שם. זה יום ההולדת של הזקן בפאב.
‫ואיפה הפאב?
‫הוא גם שם. ‫-אוקיי, תודה.
‫מי זה היה?
‫הרמן! ‫-שלום.
‫בראוו.
‫זה כל כך מרגש.
‫ולכן, אני אוהב את כולכם. ‫ולכן, אני אוהב את המקום הזה.
‫ולכן, אני נלחם על המקום הזה ‫כדי שיהיה לו שוב עתיד.
‫ולמען העתיד הזה,
‫אנחנו צריכים מרכז לוגיסטיקה
‫כי שם יהיו משרות בשבילכם.
‫ובשביל הילדים שלכם.
‫כדי שהם יחזרו.
‫זיגי, אני מאחל לך יום הולדת שמח ‫מעומק לבי.
‫שיהיה לך כל, כל, כל טוב. ‫-תודה.
‫מתנה קטנה מהחברה.
‫לא, לא בבית שלי. שים את זה בסדנה שלך.
‫כן.
‫איפה קטיה?
‫קטיה לא מרגישה טוב. היא מתאוששת מאתמול.
‫מסיבת חג מולד נהדרת. ממש הלכנו עד הסוף.
‫הממ... רואים. ‫-הנה.
‫כולכם נראים קצת מותשים.
‫אנטייה.
‫בשבילך. ‫-זיגי, בשבילך.
‫ובשבילך, כמובן, הרמן.
‫הרמן, אתה תמיד יכול לסמוך עליי. ‫אני רוצה שתדע את זה.
‫כן. ‫-אני יודע מה עשית למעננו.
‫בוא, תשתה משהו.
‫- משחקי ארקייד -
‫לא, "נורבי", פשוט תשים את זה שם.
‫ו..?
‫לא. ‫-מה זאת אומרת, "לא"?
‫"לא" זה "לא".
‫הם בחרו בעיירה אחרת. זה נגמר.
‫מתי גילית את זה? ‫-אתמול.
‫זה אומר "לא" לכולם. לא רק לך.
‫דפקת את זה כי אתה לא נלחם.
‫תתקשר אליהם ותציע הצעה שלא יוכלו לסרב לה.
‫הנחה של 50 אחוזים.
‫או שליש.
‫זה נגמר.
‫ואני לא מרמה. ‫-אתה כן!
‫אתה יודע מה המשמעות לגביי? ‫-כן, אני יודע.
‫מאה חמישים דונמים של קרקעות לבנייה ‫יכולים להניב 15 מיליון.
‫זה רע לכולנו.
‫עצה ידידותית...
‫אם תמשיך ככה,
‫תשב בכלא על עיכוב הכרזה על חדלות פירעון.
‫בניתי פה משהו שאף אחד מכם ‫לא יכול היה לנהל.
‫הרמתי את כולם איתי, כולל אותך.
‫תסלחו לי.
‫מה זה?
‫אני מחפש את מר קוהלר.
‫זיגי? ‫-מה קורה פה?
‫כן.
‫אני חבר של הבת שלך, אדה. הגענו מברלין.
‫היא פה? ‫-היא לא הייתה כאן חמש שנים.
‫לא ידעתי את זה. ‫אבל היא רצתה להגיע ליום ההולדת שלך.
‫אבל היא לא הגיעה.
‫זה... זה גרוע.
‫אני חושב שאנחנו צריכים להתקשר למשטרה.
‫למה... למה למשטרה?
‫בחור צעיר? ‫-כן?
‫למה למשטרה?
‫כי...
‫"זה נגמר", בתחת שלי.
‫תמשיכו לשבת. בואו נראה מה הבעיה ‫של הבחור הצעיר. להתייצב!
‫הכבאים האלה... תמיד עסוקים.
‫קדימה! הוא לא יצליח לברוח.
‫מה זה היה? ‫-אין לי מושג.
‫היי, ברלין!
‫התחילה החגיגה?
‫כן!
‫קדימה. זוזי!
‫היי, נורבי!
‫מישהו עבר כאן?
‫בכיוון הזה?
‫תוראלף!
‫רוני!
‫- היית כל כך צעיר ‫נפטרת בטרם עת -
‫- פולקר בהרנס - 2018-1990
‫- כבאות -
‫היי, פולקר.
‫זה יום השנה שלך.
‫מי יודע, אולי טוב לו יותר למעלה ‫מאשר לנו פה למטה.
‫המוות הוא בסך הכול החדר הסמוך.
‫מי יודע מה נחסך ממנו.
‫קדימה.
‫בוא הנה, דפוק אחד.
‫מה אתם רוצים? ‫אין לי קשר לכל העניין הזה.
‫זאת הבעיה של התקופה הזאת.
‫אף אחד לא רוצה קשר עם שום דבר.
‫תוריד את המשקפיים שלך.
‫טוב, תיכנסו למכונית. תוראלף נוהג.
‫אני יכולה להסביר. ‫-זה לא טוב. לא טוב.
‫אני יכולה להסביר. זאת הייתה הגנה עצמית. ‫-שוטר מת. לא טוב.
‫תעצרי. את לא יכולה ללכת.
‫אני חייבת ללכת.
‫אם תלכי, יחשבו שאנחנו עשינו את זה.
‫את לא יכולה ללכת. הם לא מאמינים לנו.
‫טוב...
‫אז תבואו איתי. ‫-טוב.
‫תיכנסו למכונית. ‫-טוב, אל תירי.
‫תיכנסו למכונית!
‫זכותי להיות פה.
‫אל תתנהגי כאילו שאני לא קיים.
‫בטח ביליתי כאן יותר זמן ממך.
‫את פשוט עומדת לך שם.
‫מה אני, כלום?
‫אני רואה בדיוק מי את.
‫עם המבט הלעגני ‫מהתמונות הגסות האלה.
‫הבית מלא בהן, אבל הן ייעלמו בקרוב.
‫ידעתי מההתחלה.
‫כשהרמן הביא אותך לפה, ידעתי שיהיו צרות.
‫עליי לא עבדת.
‫התחתנת עם הרמן מתוך חישוב קר.
‫תעזוב אותי, וולף.
‫הרמן רצה אותי.
‫הוא התחנן אליי על ברכיים.
‫עברתי לכפר הנידח הזה בשבילו.
‫לחור העלוב הזה.
‫הרמן קיבל מה שהגיע לו.
‫אותי.
‫את מזלזלת בכל דבר.
‫בבית שלנו, בעסק שלנו.
‫כל מה שהרווחנו משתלשל מהאוזניים שלך.
‫החברות שלנו.
‫חבר שלי סובל בגללך.
‫ולא אעמוד יותר מהצד.
‫כן. כאב וסבל.
‫יודע מה אני חושבת?
‫האדם היחיד שבאמת אוהב את הרמן...
‫אני מתכוונת, מהלב...
‫מפה...
‫זה אתה.
‫אתה מקנא.
‫כל מה שאתה רוצה, זה להתחלף איתי ‫רק ללילה אחד.
‫עוד מילה אחת ואסתום לך את הפה לנצח.
‫רואה?
‫את רואה שאני מתכוון לזה.
‫וולף. אתה הומו.
‫זה עד כדי כך פשוט.
‫ועכשיו את מתה.
‫השתגעת?
‫רודי.
‫עשיתי את זה למענך. ‫-מה אני אומר להרמן?
‫כן, תנסה להסביר את זה.
‫אף פעם לא אעזוב אותך.
‫אם הרמן יראה את זה...
‫בואי נברח יחד.
‫איזה חרא!
‫איזה חרא...
‫חרא, חרא.
‫למה הוא לא עונה? וולף תמיד עונה לטלפון.
‫בוס!
‫בוא הנה.
‫יודע מהם חמשת עמודי התווך של החיים?
‫משפחה,
‫עבודה,
‫כסף,
‫אהבה
‫ובריאות.
‫אם אחד מעמודי התווך האלה קורס, זה לא משנה.
‫אבל אם עוד אחד קורס, הכול מתחיל להתנדנד.
‫אל תפחדו.
‫ועמוד התווך האחרון הוא בריאות.
‫כן.
‫ופתאום אתה לא יכול לנשום. ‫מה אתה עושה?
‫קודם כל, אתה מפחד.
‫זה עובר מהר.
‫ואז מגיעה תשוקה.
‫כל העצבים נדלקים בבת אחת.
‫רגע אחרון של אור,
‫לפני שמחשיך לעד.
‫מה עשית?
‫זה לא הייתי אני.
‫מי זה היה? ‫-רודי.
‫איפה הוא?
‫עם... עם קטיה.
‫איפה הם?
‫מה הוא עושה פה?
‫איפה הם?
‫ברחו יחד.
‫היי, אתה יכול להזמין רופא?
‫הרמן, זה...
‫זה... ממש כואב.
‫כן.
‫גם לי כואב.
‫בפנים.
‫זה הרבה יותר גרוע.
‫אמרתי לך...
‫האישה הזאת היא צרה צרורה. ‫-שתוק!
‫היא העניקה לי את הרגעים הכי מאושרים בחיי.
‫הרמן, אני... אני... אני...
‫אני גוסס פה, הרמן.
‫כן.
‫זה נראה כמו שניים-שלושה ליטרים.
‫זה הולך ואוזל.
‫וולף.
‫וולף, אתה זוכר ‫שתפסנו את חזיר הבר שירינו בו?
‫שנינו? ‫-כן, שנינו.
‫הלכנו אחרי שובל הדם במשך נצח. ‫-כן.
‫הרגיש שזה נמשך נצח.
‫שאלנו את עצמנו... ‫-כן.
‫כמה זמן חזיר יכול לדמם?
‫ואז מצאת אותו. ‫-ואז מצאתי אותו.
‫אתה מצאת אותו. ‫-אני מצאתי אותו.
‫הוא שכב שם, בלי לזוז בכלל.
‫בשלווה מוחלטת.
‫הרמן, אל תוותר.
‫לא אתה, לעולם לא.
‫הם בטח לא התרחקו.
‫סע במכונית שלי. אסע במכונית של וולף.
‫אדה!
‫הנה את, הגעת!
‫את קרה כמו קרח. את בסדר?
‫וואו, את כל כך רזה.
‫חבר שלך היה פה. ‫-חבר שלי?
‫כן.
‫איפה הוא? ‫-הוא הלך.
‫מה זאת אומרת?
‫תשמעי, לא ראינו אותך חמש שנים ואת רק...
‫לא עכשיו, אבא. איפה הוא? ‫-הוא היה פה.
‫הוא שאל לגבייך ורץ החוצה. ‫-לאן הוא הלך?
‫אנחנו לא יודעים. ‫-הרמן והחבר'ה שלו רדפו אחריו.
‫הרמן. הרמן ההוא? ‫-כן, הוא.
‫תודה על הטרמפ. ‫-תודה.
‫זאת לא המכונית של פרנק? ‫-כן, אני חייבת ללכת.
‫את רוצה לחפש את החבר שלך? ‫-תן בה אמון.
‫איך אדה השיגה את המכונית של פרנק? ‫-היא לא מספרת לנו כלום.
‫הוא לא היה נותן לה ככה את המכונית שלו. ‫אדה!
‫היי! לא באתם למסיבה!
‫אבל השארנו לכם הרבה עוגה.
‫"פרנקפורטר קראנץ". טעימה מאוד.
‫אה, תודה. ‫-העונג כולו שלי.
‫עץ חג המולד. נגנב מהיער?
‫זה לא חוקי. לא חוקי.
‫תביא את כיסא הגלגלים. ‫-כן.
‫אתה לא רוצה ללכת? ‫-לא, לא אעשה את זה לעצמי.
‫אבל זה עדיף, זיגי. ‫-טוב, לך אין ירך חדשה.
‫ברנד, אני אעשה את זה. ‫תודה לך. תודה.
‫איפה אני אמור לשבת? ‫-חכה שנייה.
‫טוב, בואו נלך.
‫הייתה מסיבה נחמדה, לא? ‫-כן.
‫מסיבה נהדרת.
‫אני אוהב לנסוע איתך.
‫מה קורה?
‫קח את המכונית. זאת מתנה.
‫תעלה על הכביש המהיר ותמשיך לנסוע. ‫-לא.
‫למה לא? ‫-אני לא עוזב.
‫לא בלעדייך.
‫רודי, תפוס את ההגה וסע.
‫אל תהיה טיפש. ‫-אני לא עוזב.
‫אני אוהב אותך.
‫רודי, אני יודעת.
‫ואני אסירת תודה לנצח.
‫מעולם לא פגשתי גבר שהגן עליי כמוך.
‫שלא חושב רק על עצמו, אלא גם עליי.
‫זה לא רעיון רע. ‫-נכון.
‫אבל אתה חייב ללכת. ‫-לא הייתי בשום מקום שהוא לא פה.
‫לאן אני אמור ללכת? ‫-אתה לא יכול לגור אצל דודה או דוד?
‫רק לתקופה קצרה. ‫-אין לי אף אחד.
‫לך לאזור החוף. ‫-מה אני אמור לעשות שם?
‫מה יקרה לאימא שלי?
‫אל תדאג, אני אשגיח עליה.
‫קטיה, היא לא תיתן לך להיכנס. ‫-אני יודעת.
‫אבל אני אסתדר. ‫-כן?
‫איך? ‫-אם היא תדע שאתה בסדר...
‫מה יקרה לך?
‫אל תדאג לגביי. עברתי דברים קשים יותר.
‫קודם כול, אצטרך להתמודד עם הרמן. ‫-ומה לגבי וולף?
‫זה אתה עשית... ‫ולכן אתה חייב ללכת עכשיו.
‫אני לא יכול.
‫איזה חרא.
‫חרא, זין!
‫צאו החוצה ונפתור את העניין הזה!
‫נורבי! ‫-אני מצטער.
‫צא מה"פורשה" שלי!
‫גברת פולקל! ‫-תוריד את הידיים ממני!
‫הרמן! תעזוב את רודי.
‫הוא לא יחזור. ‫-נכון. הוא לא יחזור.
‫הרמן, אני לא אוהבת אותו.
‫תעזוב אותו. נלך הביתה.
‫הכול יהיה כמו קודם. ‫-אה, זה כל כך פשוט?
‫הכול יהיה כמו קודם?
‫את עדיין לא מבינה במה מדובר.
‫למעשים יש תוצאות.
‫אל תעשה את זה.
‫לאף אחד לא אכפת מה אנחנו עושים פה, ‫אז אנחנו עושים מה שאנחנו רוצים.
‫אני לא אעשה את זה.
‫אתה תעשה את זה.
‫לא...
‫קח.
‫זה פשוט. אתה רוצה לחיות, נכון?
‫אז תעשה את זה.
‫לא אעשה את זה. ‫-אה, אבל אתה חייב.
‫חמוד... אל תיגע בי!
‫אתה תמיד אומר שלמעשים יש תוצאות.
‫לזה בהחלט יהיו תוצאות.
‫על הזין התוצאות האלה!
‫צריך שיראו אותי הולך עד הסוף.
‫פרנק! הוא התחרפן?
‫קדימה. קדימה.
‫מי יש לנו פה?
‫לא הייתי עושה את זה.
‫היי, חכמולוג!
‫תפסתי את חברה שלך.
‫אבל היא לא רוצה לדבר. היא מאוד עקשנית.
‫קדימה, תקראי לו שיבוא.
‫ברח, סאם!
‫הוא משקר. אל תעשה את זה, הוא יירה בך.
‫הוא תפס את אדה. ואת החברה שלך!
‫היי, חכמולוג!
‫היה יכול להיות לך קל!
‫לפני רגע. ירייה אחת.
‫וסיימת.
‫אבל לא.
‫הנה הצעה אחת אחרונה.
‫תביא את רודי לכאן ומהר,
‫או שהלך על אדה הקטנה והחמודה שלך.
‫בואי הנה.
‫תן לי את הרובה. ‫-תעזוב.
‫תן לי... תן לי אותו, בן אדם!
‫אני אספור עד עשר.
‫אחת.
‫שתיים.
‫שלוש.
‫"הולך עד הסוף"?
‫תעזוב!
‫רואים? הנה.
‫מה אני עושה?
‫איפה רודי?
‫מה קורה פה?
‫אם אתה רוצה את רודי, תמצא אותו בעצמך.
‫אנחנו הולכים, בואי.
‫אתה באמת חושב שאפשר פשוט לעזוב ככה?
‫כן.
‫אתה הולך לירות בי? זה יהיה מעניין.
‫אתה מבקש מאחרים לעשות ‫מה שאתה לא מסוגל לעשות.
‫אתה חושב שלאף אחד לא אכפת ממך. יודע למה?
‫כי לא ראוי שיהיה אכפת מאנשים כמוך.
‫אתה... יש לך רק פה גדול וזה הכול.
‫זה מספיק.
‫לא אלכלך את הידיים שלי בשבילך.
‫תוראלף!
‫אה, כן?
‫אתה תעשה את זה?
‫באמת? בשביל מה?
‫בשביל כסף?
‫לא נשאר לו שום כסף.
‫אתה לא יכול להגיד לחבר'ה שלי מה לעשות.
‫כן, לכו הביתה למשפחות שלכם. ‫כמעט חג המולד!
‫עזוב את זה.
‫זה המצב.
‫לכי הביתה עכשיו.
‫ונדבר.
‫כן.
‫היי, אנחנו מכירים כבר כמעט 24 שעות.
‫אני מצטער, את צדקת. ‫הייתי צריך להישאר ברכב.
‫לא, צדקת.
‫אי אפשר לתת להם לחמוק עם זה.
‫מה שמתחילים, צריך לסיים.
‫זה מה שאתה לימדת אותי.
‫אתה רוצה לסיים את זה ככה?
‫להרוג אותי פה?
‫לא.
‫אבל תעזוב אותי ואת קטיה בשקט.
‫למדתי את הלקח שלי. ‫עכשיו תלמד את שלך.
‫נשכח את זה.
‫טוב, רודי.
‫זה נשמע הגיוני.
‫אני אסוג.
‫תמיד רציתי להסתלק.
‫דרום אמריקה או...
‫קנדה.
‫אבל, רודי...
‫כל סוף הוא התחלה חדשה.
‫תגיד לי משהו... ‫אתה עוד מכיר אותי בכלל?
‫אתה אידיוט גמור.
‫סופסוף תיקח אחראיות על מה שעשית. ‫אדאג שזה יקרה.
‫אחת ולתמיד!
‫אתה לא תגיד לי על מה ‫אני צריך או לא צריך לקחת אחראיות.
‫לא אתה.
‫אתה לוזר ותמיד תהיה לוזר.
‫היי, מאיפה השגת את ניידת המשטרה?
‫מה?
‫הגעת איתה לכאן, לא? ‫-כן.
‫אז איפה הם? המשטרה?
‫אדה?
‫פשוט קחי אותי הביתה.
‫היי, מה קרה?
‫אני פשוט שמחה להיות פה.
‫מתוקה שלי, הכול בסדר. הכול בסדר.
‫אז מה את אומרת?
‫את נשארת או שאת צריכה ללכת?
‫תיכנסי. הכנתי אוכל טעים.
‫שלום, אני אנטייה. ‫-סמואל.
‫בוא, תיכנס.
‫קטיה, את גם נכנסת?
‫תודה, אבל אני חייבת ללכת.
‫לא, כבר החמצת את המסיבה.
‫בואי, תאכלי משהו. בשבילי.
‫לחיי יום ההולדת שלך, אבא.
‫כל כך נחמד שכולכם פה.
‫אז מה קרה?
‫אנחנו... אה...
‫אנחנו... ‫-הרכב שלנו נתקע.
‫איפה זה היה?
‫ביער.
‫כמובן, אם נוהגים בתוך היער, נתקעים.
‫אה, אנחנו... עשינו פנייה לא נכונה.
‫אני לא קורא את ה-GPS טוב.
‫טוב, אסור לעקוב אחר ה-GPS.
‫למה לא אמרת את זה קודם? כשאתה...
‫נכנסת בריצה למסיבה שלנו?
‫ואיפה את היית? ‫-עם המשטרה.
‫לכן, היא הגיעה בניידת משטרה.
‫ואיפה היה פרנק?
‫אוי, זה מריח נפלא. ממש נפלא.
‫אז...
‫איפה היה פרנק?
‫איך היה יום ההולדת שלך, אבא? ‫-לא אכפת לך מזה.
‫כן אכפת לי.
‫כרגיל. שרים "יום הולדת שמח".
‫כולם מסתכלים עליך ומחייכים...
‫ואתה רק חושב על הכאב בירך.
‫אבל מצבי טוב יותר משל הרמן.
‫קטיה, אני חייב להיות כן.
‫אני קצת דואג שהרמן יגרור אותך למטה.
‫הימים שלי פה ספורים.
‫קטיה! לאן היית רוצה ללכת?
‫נתגעגע אלייך אם תלכי.
‫טוב, יש כאלה שחושבים אחרת. ‫-אל תקשיבי לרכילות.
‫בואו נשתה ליקר, כאפרטיף?
‫שנפס אגוזי לוז. ‫-תודה.
‫טוב, אני פשוט אשאל.
‫מה אתה עושה? למחייתך?
‫הוא פרופסור. ‫-לא, באמת?
‫מרצה בכיר באוניברסיטה.
‫ושם פגשת את אנטייה.
‫אה, את אדה. ‫-כן, בדיוק.
‫באמת? חזרת לאוניברסיטה? ‫-בטח.
‫אני לא מאמין לזה.
‫אין לך את כושר ההתמדה.
‫את רק מסתובבת עם המוזיקאים האלה.
‫את קודם צריכה להוכיח את עצמך.
‫מי נותן לך 500 יורו בחודש, אה? ‫הם פשוט מגיעים משום מקום?
‫אני הכנתי את מלאכי חג המולד האלה.
‫אקח לי עוד קייל, עוד מישהו רוצה?
‫עוד מישהו? ‫אז פשוט אניח את זה כאן.
‫איפה המכונית עכשיו?
‫זה לא משנה, אבא.
‫זה כן משנה. ‫-זיגי, תפסיק עכשיו.
‫אם מכונית נתקעת, מזמינים גרר,
‫לא את המשטרה.
‫לא מתפרצים לתוך מסיבה חיוורים כמו סיד ‫ורצים שוב החוצה.
‫ואז את מגיעה בניידת משטרה.
‫אני לא מוכן שיעשו ממני צחוק.
‫אף אחד לא עושה ממך צחוק.
‫אתה באמת רוצה לדעת את האמת? ‫-כן.
‫בסדר גמור.
‫נסענו לתוך היער.
‫ואז עישנו מריחואנה. ‫-ידעתי.
‫את עדיין עושה את זה?
‫כן. ואז כשהיינו ממש מסטולים,
‫נהיינו חרמנים.
‫אני לא רוצה לדעת את זה. ‫-אני חושבת שזה נהדר.
‫אבל זה לא הלך. ‫-אני באמת לא רוצה לדעת.
‫אלוהים, אדה, אין צורך לדבר על זה.
‫רואה? אתה לא רוצה לדעת את האמת.
‫אבל החלק הטוב עוד לא הגיע. ‫-הנה זה בא.
‫כשהיינו ביער, אני...
‫הו, הו, הו.
‫מהיער כעת אני מופיע, ‫להכריז שחג המולד הגיע.
‫יש ילדים טובים? ‫יש ילדים רעים?
‫הרמן? אתה קצת שיכור, לא?
‫הרמן, אם באת לכאן בנוגע לעסקים. ‫-שכח מעסקים.
‫אתה תמיד מדבר על עובדות ‫שאי אפשר לשנות.
‫צריך אומץ כדי לייצר עובדות חדשות.
‫בוא נלך. ‫-מאוחר מדי לזה.
‫אלך איתך. ‫-זה לא יעזור. שבי.
‫הכי טוב שתלך. ‫-חכמולוג שכמוך. אתה טועה בגדול.
‫אני איש נדיב מאוד.
‫אבל אני בכל זאת בן אדם.
‫ויש לי הגבולות שלי.
‫אם מישהו מגיע... ומטיל ספק...
‫האם אני הולך עד הסוף או לא...
‫אני לא אסבול את זה.
‫טוב. הגיע הזמן למתנות נחמדות.
‫לא הכנתם את המגפיים.
‫אבל זה לא משנה.
‫מה זה יהיה?
‫שק או מוט?
‫בסדר, שק.
‫הנה הוא, המגף.
‫אין כלום בפנים.
‫לא פלא. לא הבריקו אותו.
‫ולילד הרע...
‫המוט.
‫תפסתי אותך!
‫חכו! היא לא תגיע רחוק!
‫הרגליים היפות והארוכות האלה.
‫הן רצות... ורצות... ורצות.
‫ואז הן מפסיקות לרוץ.
‫"ניקולאוס"!
‫היי. ‫-היי.
‫אה, זין על החרא הזה.
‫איפה כולם?
‫אתם מתחבאים?
‫מתאים לכם.
‫נעשה את זה כמו כשהיינו ילדים.
‫אני אספור.
‫עד עשר.
‫אחת.
‫שתיים.
‫שלוש.
‫ארבע.
‫חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, עשר.
‫הנה אני בא!
‫חתולה קטנה ומתוקה. כן.
‫ברנד! ‫-מה?
‫מה קורה?
‫או! אבל בדיוק נפרדנו. ‫-בבקשה, תן לנו להיכנס.
‫הבחור הצעיר מהמסיבה. בואו תיכנסו. ‫-שלום.
‫איפה הרובה שלך?
‫אתה יודע ששללו את רישיון הציד שלי.
‫אז תתקשר למשטרה. ‫-אין משטרה.
‫מה? ‫-איפה ארון החשמל?
‫רגע, אתם צריכים חשמל או את המשטרה?
‫מה זאת אומרת? איפה פרנק?
‫ביער. ‫-מה זה אומר?
‫היית עושה אותו הדבר. ‫-רוצים לאכול או לשתות?
‫חייבים להיות עוד שוטרים. איפה הטלפון?
‫בסלון.
‫כל כך נחמד שאתם פה.
‫הקו "מת".
‫כן, אני יכול להסביר. לא שילמתי.
‫אבל ממילא אף אחד לא מתקשר
‫ואם מישהו רוצה למצוא אותי, ‫יודעים איפה אני.
‫למה אתם צריכים משטרה?
‫הרמן יצא מדעתו.
‫הרמן, טוב, הוא אוהב להגזים.
‫אבל זיגי,
‫עסקת הבנייה, זה היה הקש ‫ששבר את גב הגמל מבחינתו.
‫הוא לא מגזים. הוא יורה.
‫אה, זה מה שה"בום" הזה היה.
‫איפה הוא עכשיו? ‫-בדרך לפה.
‫אנחנו צריכים את המשטרה. ‫אין טלפונים ניידים?
‫תפסיקו לדבר על המשטרה.
‫הם רק נותנים קנסות על מהירות ‫וממלאים דו"חות.
‫אני תמיד הסתדרתי עם הרמן. ‫אדבר איתו.
‫אני מכיר אותו. אני מכיר אותו מאז שהיה ילד.
‫אנחנו הילדים די גידלנו את עצמנו בזמנו.
‫ברנד ידבר איתו. אני אדבר איתו.
‫אל תעשה את זה.
‫אה, מה אתה יודע?
‫חשוב לדבר אחד עם השני. אני אדבר איתו.
‫הרמן!
‫הרמן?
‫הרמן!
‫זה לא כזה עניין גדול.
‫בוא נשתה משהו נחמד
‫ואז נראה מה הלאה.
‫אתה, אתה... אתה בדיוק כמוני.
‫צא החוצה, חכמולוג.
‫ככל שתמשיך לברוח, ‫המצב יהיה גרוע יותר לכולם.
‫מה נעשה? שאצא? ‫-לא!
‫אלוהים. ברנד!
‫אתה רוצה שעוד חפים מפשע ימותו בגללך?
‫צאו מהכניסה. קדימה! בואו!
‫היי! חכמולוג!
‫לשם.
‫שקט.
‫היי!
‫"דנדון פעמון קטן, דין, דון, דין
‫"דנדון פעמון קטן, דין דין
‫"ילדים, תנו לי להיכנס כבר
‫"הן החורף הזה כה קר"
‫קטיה!
‫הגענו.
‫זה רק כדור קטן.
‫נראה גרוע יותר ממה שזה.
‫ולמעלה.
‫"דלתות נפתחות בפניי לרווחה
‫"פן אקפא בקור הנורא"
‫- מיינהרץ ‫בית לוויות - יום ולילה -
‫בום! בום!
‫הלו? ‫-סליחה?
‫תוכלו להכניס אותנו?
‫תוכלו, בבקשה, להכניס אותנו? ‫-בבקשה.
‫מה אתם רוצים? ‫-אנחנו צריכים עזרה.
‫איזו מין עזרה? ‫-מסתובב פה רוצח.
‫הרוצח גרמני? ‫-כן.
‫אם זה מישהו משלנו, אנחנו נטפל בזה.
‫אבל אם הוא גרמני, לא נתערב.
‫זה יכול לגרום לצרות. ‫-את רצינית?
‫יש לנו הוראות. אסור לנו לצאת אחרי שש בערב.
‫יותר מדי בעיות עם הגרמנים. ‫עכשיו הרבה אחרי שש.
‫אבל אנחנו זקוקים לעזרתך.
‫אני מצטערת. לא אני יצרתי את העולם הזה.
‫חכו.
‫מה כל הבלגן הזה?
‫הרמן, אתה זה שיורה? ‫-חזירי בר.
‫אה, הם מפגע אמיתי.
‫בסוף שבוע שעבר הם אכלו את כל תפוחי האדמה ‫במחסן שלי.
‫חזירים ארורים. ‫-כן.
‫זה הכול. נורבי פה?
‫הוא בדיוק נכנס. הוא רואה טלוויזיה.
‫תקראי לו, בבקשה. יש שניים או שלושה ‫שצריך להוציא להם קרביים.
‫אה, יופי. נורבי, תוכל לבוא הנה?
‫אחרי עשר. אני רואה שידור ספורט.
‫תקשיב, אם אני אומרת לך לבוא, תבוא.
‫הוא קצת איטי לפעמים. ‫-מה קורה..?
‫להתייצב.
‫טוב, אל תעמוד שם ככה.
‫תתלבש חם או שתמות מקור.
‫אני חייב? ‫-כן.
‫אתה לא חייב לעשות את זה.
‫אני כן. ‫-ואם הוא יסתובב?
‫אז תצטרכי לעזור לי.
‫בראוו. אתה לא יותר טוב ממני.
‫אתה יותר גרוע.
‫מאחורה. כמה פחדני זה?
‫אל תדאג. הוא עדיין נושם.
‫אה, שב. קדימה.
‫הנה.
‫קח.
‫יש ימים שבהם הבירה טעימה במיוחד.
‫לחיים.
‫המזחלת הזאת שאנחנו יושבים בה ‫הייתה תרומה ממני.
‫אחרת כל המקום הזה היה חשוך.
‫רק בגלל שאני אוהב את חג המולד.
‫תקופה שבה מהרהרים על הכול.
‫כמה אתה מרוויח?
‫מה?
‫כמה אתה מרוויח?
‫הכסף.
‫זה תעריף קבוע. וי-אחת.
‫וי-אחת?
‫מה זה בעצם אומר? דבר כבר.
‫הממ...? ‫-ארבעה וחצי.
‫ארבעת אלפים חמש מאות יורו?
‫ומה אתה עושה בתמורה? ‫-אני מעביר הרצאות.
‫הרצאות?
‫אתה מקבל ארבעת אלפים חמש מאות יורו ‫על הרצאות?
‫ועל מה אתה מרצה? אני לא רוצה לדעת.
‫אני קורע את התחת,
‫לוקח סיכונים, משקיע, צובר הרים של חובות
‫ואתה מקבל את הסכום הזה בשביל הרצאות!
‫אני לא מרחם עליך.
‫מה לא בסדר בעולם?
‫נפלא.
‫אתה יודע, בדרך כלל, ‫המפסיד משלם על הכול.
‫אבל לא הפעם.
‫לא...
‫הפעם, המפסיד מנצח.
‫תקופה להרהורים.
‫שום דבר מזה לא היה צריך לקרות.
‫כמו שקורה הרבה פעמים בחיים.
‫ושוב, ישו מביט מטה בלידתו.
‫והכול מתחיל מההתחלה.
‫אבל היופי שבעניין,
‫אנחנו יכולים לעשות דברים אחרת, ‫אם נרצה.
‫אני מצטערת על ברנד.
‫טוב, הוא התגעגע לזאנה כל כך.
‫עכשיו הם יחד שוב. ‫-כן.
‫עכשיו הוא מאושר שוב.
‫אני שמחה שאתם פה.
‫נורבי, אל תירדם.
‫הרמן לקח את האשמה שלך לקבר.
‫המפסיד משלם על הכול.
‫היה לך מזל.
‫כן.
‫"דנדון פעמון קטן, דין, דון, דין
‫"דנדון פעמון קטן, דין דין
‫"ילדים, תנו לי להיכנס כבר
‫"הן החורף הזה כה קר
‫"דלתות נפתחות בפניי לרווחה
‫"פן אקפא בקור הנורא
‫"דנדון פעמון קטן, דין, דון, דין
‫"דנדון פעמון קטן, דין דין"
‫תרגום כתוביות: ענת טרופה