אני לא שמח, חמדתי.
אנג'ל והקוטלת עדיין חיים.
הם יודעים איפה אנחנו והם יודעים על השופט. אנחנו צריכים להתפנות.
שטויות. הם לא יפריעו לנו כאן.
אנג'ל שלי חכם מדי מכדי לעמוד מול השופט שוב.
מה מתכנן בכלל הכחול הגדול? הוא סתם יושב שם.
אני מתכונן.
כן.
זה מעניין בשבילי שהתכוננות נראית קצת כמו לשבת על התחת.
- מתי כבר נהרוס את העולם? הכוח שלי גובר.
ובכל חיים שאני נוטל, כוחי מתעצם עוד.
אז בוא ניטול כמה. משעמם לי.
- אנג'ל? - דרו? מה קרה?
דרו!
מותק, את רואה משהו?
אנג'ל?
באפי!
אוי לא.
היי.
אתה בסדר?
אתה רוצה שאתקשר למשטרה?
לא. הכאב נעלם.
- אתה בטוח? - כן.
אני מרגיש טוב.
תורגם ע"י סיון נוני
בוקר טוב!
- בוקר טוב. - אז נהנית אמש?
- נהניתי? - אצל ווילו.
כן. כן. נהניתי אצל ווילו. היא מכונת כיף.
- את רעבה? - לא.
לא, אני הולכת להתקלח.
- אם תמהרי, אקפיץ אותך לבית הספר. - תודה.
קרה משהו?
לא. מה יכול לקרות?
אני לא יודעת. את נראית...
תחנת האוטובוס היה בזבוז זמן. ואם יותר לי לומר, זה מקום נחמד לבלות בו בלילה.
איזה איזור מחמם לב באמריקה.
לא היו ערפדים שהעבירו קופסאות?
לא, אבל בטלן ששוקל 400 ק"ג הציע לשטוף את השיער שלי.
- מה קורה? איפה באפי? - היא לא הודיעה.
אם תחנת האוטובוס ריקה כמו הרציפים ושדה התעופה...
נראה לך שהצליחו לחבר את השופט?
- כן. - באפי יכולה להיות..
צריך למצוא אותם. צריך למצוא את המקום, המפעל. שם הם מוחזקים.
בואו נלך. -ומה נעשה? חוץ מלפחד ולמות?
איש לא ביקש ממך לבוא. אם הערפדים יצטרכו עצות רטינות, נתקשר אליך.
קורדיליה צודקת. אם באפי ואנג'ל...
נפגעו, לא צפוי לנו עתיד טוב יותר.
כן? אלו מאיתנו שיש להם רגשות מתכוונים לעשות משהו.
- זנדר! - לא, זנדר צודק.
אלוהים! אתם כל כך.... אני עצבנית ואני לא מצליחה לחשוב על מילה רעה לומר עכשיו,
אבל זה מה שאתם, ואנחנו הולכים למפעל.
- באפי! - בדיוק עמדנו ללכת להציל אותך.
- חלקנו לפחות. - אני הייתי הולך.
- איפה אנג'ל? - הוא לא הודיע לכם איפה הוא?
- לא. - מה קרה?
- השופט, האם הוא... - אין צורך בהרכבה. הוא פועל.
- לעזאזל. - כמעט הרג אותנו.
- אנג'ל חילץ אותנו. - למה לא התקשרת? חשבנו...
היינו צריכים להתחבא.
נתקענו בתעלות הביוב ובזמן שהתחבאנו, דרכינו התפצלו.
- איש לא שמע ממנו? - אני בטוחה שהוא יגיע.
- כן, אני בטוחה שאת צודקת. - באפי.
- השופט. חייבים לעצור אותו. - אני יודעת.
- מה את יכולה לומר לנו? - לא הרבה. אני...
בעטתי בו. זה היה להט של הרגע. אם הוא היה נוגע בי...
הוא לא יצטרך לגעת. ככל שהוא יתחזק, הוא יוכל להפוך אותנו לפחמים באמצעות המבט.
הוא גם לא הגבר הכי יפה בעיר.
אני אמשיך עם המחקר. אחפש נקודת תורפה.
כדאי שכולכם תלכו לשיעור.
כן, כדאי שגם אני אלך.
- אני אחפש באינטרנט על השופט. - תודה.
אחרי השיעור אני אחזור ואעזור לך במחקר.
אולי תמצא משהו מועיל אם הוא "מסדרת ספרי "אני יודע לקרוא.
לא נראה לך שאנג'ל יצא בעצמו אחרי השופט, נכון?
לא. הוא חכם מדי בשביל זה.
אולי הוא היה צריך..
אני לא יודעת. הלווואי והוא היה יוצר איתי קשר.
אני צריכה לדבר איתו.
את מרגישה יותר טוב?
אני נותנת שמות לכוכבים.
את לא רואה את הכוכבים, יקירה.
זו התקרה. חוץ מזה, עכשיו יום.
אני רואה אותם.
אבל נתתי לכולם את אותו השם.
ויש בלבול נוראי.
את רואה יותר מזה? את יודעת מה קרה לאנג'ל?
ובכן...
הוא עבר לניו-יורק וניסה להגשים את חלומו בברודוויי.
זו קריעת תחת, אבל יום אחד הוא עובד בלהקה כשהכוכבת הראשית נוקעת את הקרסול.
- אתה לא מוותר, הא? - כל עוד יש אי צדק בעולם.
כל עוד חלאות כמוך הולכים...
או מתגלגלים ברחובות, אני אהיה בסביבה.
הבט מעבר לכתף שלך. אני אהיה שם.
כן.
אנג'ל.. הבט מעבר לכתף שלך.
- כואב, לא? - אתה יודע, מגרד קצת.
- אל תעמוד ככה. שרוף אותו. - אוי, אולי הוא מקולקל.
- מה לעזאזל הולך פה? - לא ניתן לשרוף אותו.
- הוא נקי. - נקי?
- זאת אומרת שהוא... - אין בו אנושיות.
לא יכולתי לנסח את זה טוב יותר.
- אנג'ל. - כן, בובה.
חזרתי.
- זה באמת נכון? - זה באמת נכון.
חזרת הביתה.
לא עוד שטויות בנוסח, "יש לי נשמה".
מה אני אגיד לכם?
עברתי שלב בחיים.
זה נהדר! זה כל כך נהדר!
הכל בתוך ראשי מזמר.
אנחנו שוב משפחה.
נאכל...
ונשחק.
אני חייב לומר לך, נתקפתי בחילה מלראות אותך מתנהג כמו הפודל של הקוטלת.
- איך זה קרה? - לא תאמינו לי אם אספר לכם.
למי אכפת? העיקר שהוא חזר עכשיו.
עכשיו אנחנו ארבע נגד אחד. אלה הסיכויים איתם אני אוהב לשחק.
אנחנו הולכים להרוס את העולם. רוצה לבוא?
כן, להרוס את העולם.
נהדר. אני הרבה יותר מעוניין בקוטלת.
היא נמצאת בעולם, אז זה יכול להסתדר לך.
- תנו לי את הלילה. - מה זאת אומרת?
תנמיכו פרופיל הלילה.
אני מבטיח לכם שעד שתצאו לפומבי, היא לא תהיה צל של איום.
אתה ממש משתוקק להכאיב לנערה הזאת, הא?
היא גרמה לי להרגיש כמו בן אנוש.
לא סולחים על זה ככה.
טוב. לא. לא, לא שמענו אבל אני בטוחה שהוא...
באפי, בטח יש לו תוכנית והוא מנסה להגן עלייך.
אני לא יודעת מה היא, אני לא כלולה בתוכנית. זו תוכנית שלו.
לא! אל תגידי את זה בכלל!
- אנג'ל לא מת. - תמסרי לה ד"ש ממני.
כן, כמובם שנהיה פה. בסדר. ביי.
- "תמסרי לה ד"ש ממני"? - מה היא מספרת?
היא בדקה בכל מקום שעלה לה בראש. היא אפילו הרביצה לווילי המלשן כמה פעמים.
- אנג'ל נעלם. - אבל הוא עושה את זה לפעמים, לא?
כן, אבל היא מחורפנת מהרגיל מהפעם.
כנראה בגלל החלומות.
מה אם משהו באמת יקרה לו?
- היא תצטרף אלינו פה? - כן, היא רק עוצרת בבית קודם.
שום דבר.
מצאת משהו?
הספר מזכיר את השופט, אבל אין משהו מועיל.
גדול, מפחיד, בלתי ניתן להריגה בנשק חומרני. רק צבא הצליח להכניע אותו...
בלה בלה בלה.
צריך למצוא תובנה. נקודת תורפה.
לא נמצא אותה פה.
- אני מצטער שצעקתי עליך מקודם. - אני בהלם מהחוויה החדשה הזאת.
השתגעתי. לא חשבתי.
אני יודע. היית עסוק מדי בלרוץ ולמות בשביל באפי אהובתך.
- לעולם לא היית מת בשבילי. - לא, אני עלול למות ממך.
- זה מקנה לי נקודות? - לא.
- בחייך, אי אפשר להתנשק ולהשלים? - אני לא רוצה להשלים.
אבל אני בסדר עם החלק השני.
ווילו! אנחנו רק... ווילו! ווילו!
- ווילו, בחייך! - ידעתי! ידעתי!
טוב, לא היה לי מושג קלוש, אבל ידעתי שהיה משהו שאני לא יודעת.
אתם רבים יותר מדי! זה לא טבעי.
- אני יודע שזה מוזר. - מוזר? זה נוגד את חוקי האל והאדם!
זו קורדיליה! זוכר?
"מועדון, "אני שונא את קורדיליה, אתה היית האוצר של המועדון!
- התכוונתי לספר לך. - מה עצר אותך? אולי הבושה?
- אולי תגזימי! - אבל...
ווילו, בסך הכל התנשקנו. זה לא כזה משמעותי.
לא.
זה אומר שאתה מעדיף להיות עם מישהי שאתה שונא, מאשר להיות איתי.
- אנג'ל! - היי.
אלוהים, דאגתי כל כך!
לא התכוונתי להפחיד אותך.
- לאן הלכת? - הסתובבתי.
אלוהים אדירים.
השתגעתי. פשוט נעלמת!
מה? עזבתי.
אבל לא אמרת דבר. פשוט עזבת.
כן, כאילו שממש רציתי להיות בסביבה אחרי זה.
מה? -יש לך הרבה מה ללמוד על גברים, ילדה.
למרות שאני מניח שהוכחת את זה אמש.
- אתה מתכוון... - בואי לא נעשה מזה עניין גדול, בסדר?
למעשה, בואי לא נדבר על זה בכלל.
- זה קרה. - אני לא מבינה.
זו הייתי אני. לא הייתי טובה?
היית נהדרת. באמת. חשבתי שאת מקצוענית.
איך אתה אומר לי את זה?
תירגעי. זו הייתה חוויה טובה. זה לא אומר שצריך לעשות מזה עניין.
- זה כן עניין! - זה מה?
צלצולי פעמונים? זיקוקי דינור?
מקהלה של ציפורים קטנות ויפות?
בחייך, באפי. זה לא שזו הפעם הראשונה שלי.
אל תיגע בי.
הייתי צריך לדעת שלא תוכלי להתמודד עם זה.
אנג'ל!
אני אוהבת אותך.
אני גם אוהב אותך.
אני אתקשר אלייך.
את יודעת מה זה, הנקמה?
דוד, שירתתי אותך. הייתי נאמנה. אני צריכה לדעת.
לאדם המודרני, נקמה היא מילה, רעיון מופשט.
תשלום. דבר אחד תמורת דבר אחר. כמו סחר.
לא אצלנו.
הנקמה היא דבר חי.
היא מועברת בדורות.
היא פוקדת. היא הורגת.
אמרת לי להשגיח על אנג'ל. אמרת לי להרחיק אותו מהקוטלת. ניסיתי.
אבל יש גורמים אחרים. דברים נוראים שקורים כאן ואיננו יכולים לשלוט בהם.
איננו יכולים לשלוט בדבר. אנחנו לא קוסמים, יאנה.
אנחנו רק חלקים במשחק.
אנג'ל יכול לעזור לנו.
הוא אולי הסיכוי היחיד שיש לנו לעצור את השופט.
מאוחר מדי בשביל זה.
- למה? - הקללה.
אנג'ל נועד לסבול.
לא לחיות כבן אדם.
רגע אחד של אושר אמיתי, של סיפוק...
רגע אחד בו הנשמה אותה החזרנו כבר לא תעיק על מוחו,
והנשמה הזאת תילקח ממנו.
אז, אם איכשהו...
אם זה יקרה...
- אז אנג'לוס חזר. - קיוויתי למנוע זאת,
אבל אני מבין כעת שכך זה אמור להיות.
- באפי אוהבת אותו. - ועכשיו היא תצטרך להרוג אותו.
אלא אם כן הוא יהרוג אותי קודם! דוד, זה טירוף!
אנשים ימותו.
כן, אנחנו לא משרתים את הצדק.
אלא את הנקמה.
אתה טיפש. כולנו טיפשים.
וויל.
היי.
- לאן הלכת? - הביתה.
אני שמח שחזרת. לא היינו מצליחים לעשות זאת בלעדייך.
בוא רק ניישר קו. אני לא מבינה את זה. אני לא רוצה להבין את זה.
יש לך בעיות רגשות מגעילים... ואנחנו לא בסדר.
אבל מה שקורה עכשיו הוא יותר חשוב מזה.
בסדר.
- מה עם השופט? איפה אנחנו עומדים? - על ערימה של ספרים שאומרים אותו דבר.
- "תן לי לנחש. "שום נשק חומרני, - "היה צריך צבא",
כן, איפה הצבא כשצריך אותו?
מה?
נראה לי שיש לי רעיון.
כן. כן, זה רעיון.
עכשיו יש לי תוכנית.
עכשיו יש לי צמרמורת.
מה קורה פה?
- בואי נלך לספריה. - ווילו!
- זנדר. - אנג'ל.
תודה לאל שאתה בסדר. ראית את באפי?
כן. מה קרה לאורות?
אני לא יודע. שמע, יש לי רעיון.
שכח מזה עכשיו. יש לי משהו להראות לכם.
- להראות לנו? - כן. זנדר, לך לקרוא לאחרים.
בסדר.
ווילו, בואי הנה.
- מה יש, אנג'ל? - זה מדהים.
- ווילו, תתרחקי ממנו! - מה?
- בואי אליי. - על מה את מדברת?
- אל תעשה את זה! - נראה לי שכן אעשה את זה.
- אנג'ל! - הוא כבר לא אנג'ל.
- נכון? - טעות.
אני אנג'ל... סוף כל סוף.
- אלוהים אדירים. - יש לי מסר עבור באפי.
למה שלא תמסור לי אותו בעצמך?
זה לא ממש מסר במילים,
זה כולל מציאת הגופות של כל החברים שלך.
- זה לא יכול להיות אתה. - כבר עברנו על זה.
אנג'לף חייב להיות בתוכך חלק שזוכר מי אתה באמת.
תמשיכי לחלום, מעודדת, החבר שלך מת.
- כולכם תצטרפו אליו. - עזוב את ווילו ותתמודד איתי.
אבל היא כזאת חמודה וחסרת אונים. זה ממש מדליק
הולך להיות פה מאוד מעניין.
באפי, את בסדר?
באפי?
ואנחנו בטוחים לגמרי שאנג'ל חזר לקדמותו?
כן, אנחנו בטוחים. מישהו כאן לא בטוח?
ג'יילס, לא היית מאמין עליו.
הוא היה כל כך.... הוא בא כדי להרוג אותנו.
- מה נעשה? - אני בחצי הדרך לפאניקה טהורה.
- רופרט, אל תדבר ככה. הילדים... - אני מצטער.
רע כאן מספיק עם השופט,
ושאנג'ל יערוק לצד הרע... לא הייתי מוכן לזה.
איש מאיתנו לא היה מוכן.
את בסדר?
אני יכולה לעשות משהו?
הייתי צריכה לדעת.
ראיתי אותו בבית. הוא היה שונה. הדברים שהוא אמר...
- איזה דברים? - זה אישי.
- אבל לא ידעת שהוא נהיה רע? - איך את ידעת?
- מה? - את ידעת.
- אמרת לי להתרחק ממנו. - ראיתי את הפנים שלו.
אם רק ידענו מה קרה.
- מה זאת אומרת? - משהו בטח גרם לזה.
אם מישהו יודע, באפי, זו את.
- אני לא... - האם משהו קרה אמש...
- ג'יילס, בבקשה, אני לא יכולה... - באפיף אני מצטער, אך איננו יכולים...
- באפי! - ג'יילס, שתוק.
יופי. שד בן אלמוות מסתובב בעיר, אנג'ל הצטרף לקבוצה שלו,
הקוטלת בחוסר איזון, הייתי אומרת שהגענו לתחתית.
- יש לי תוכנית. - לא, הנה מקום נמוך יותר!
אני לא יודע מה עם אנג'ל, אבל אולי מצאתי דרך להתמודד עם השופט.
- מה עושים? - נראה לי...
נראה לי שאני צריך את קורדיליה בשביל זה.
- ואולי נזדקק להסעה. - המכונית שלי...
- אולי משהו גדול יותר. - אין בעיה. נקרא לאוז. יש לו ואן.
יופי.
טוב.
אכפת לך לשתף אותי בתוכנית שאני כלולה בה? -לא.
למה לא? -כי אם אספר לך, את לא תסכימי לעשות אותה.
תפגשי אותי בבית של ווילו בעוד חצי שעה ותלבשי משהו זנותי... יותר.
אני לא בטוח מה עלינו לעשות לגבי באפי.
בהנחה שהם לא יתקפו הלילה, אנחנו צריכים להניח לה.
אני מסכימה.
אני מתאר לעצמי מה היא עוברת.
לא. לא נראה לי שאתה יכול.
הייתם צריכים לראות את הפנים שלה! זה היה נדיר! לעולם לא אשכח את זה.
- אז לא הרגת אותה? - כמובן.
אני יודע שהרבה זמן לא היית במשחק,
אבל אנחנו עדיין הורגים אנשים.
זה די הטעם לקיומנו, אתה יודע.
אתה לא רוצה להרוג אותה, נכון?
אתה רוצה להכאיב לה...
כמו שהכאבת לי.
- את מכירה אותי הכי טוב, דרו. - כדאי שהיא לא תפריע לנו.
- אל תדאג. - אני דואג.
ספייק.... נערי!
אתה ממש לא מבין, הא?
ניסית להרוג אותה, לא הצלחת. תראה אותך, אתה הרוס!
היא חזקה יותר מכל קוטלת שהתמודדת מולה.
כוח לא יעשה את העבודה
צריך לפעול מבפנים.
כדי להרוג את הנערה הזאת, צריך לאהוב אותה.
אני אוהב אותך.
את צריכה לדעת מה לראות.
- באפי? באפי! - מה את יודעת?
- לקרוא למנהל? - לא, אני אתמודד עם זה. משוחררים.
את עשית את זה? את שינית אותו?
- למען השם, תירגעי. - ידעת מה עומד לקרות?
לא ידעתי... בדיוק.
נאמר לי..
אלוהים.
נשלחתי הנה כדי להשגיח עליך. אמרו לי להרחיק אותך מאנג'ל.
- לא ידעתי מה יקרה. - ג'ני...
אני מצטערת, רופרט.
אנג'ל היה אמור לשלם עבור מה שהוא עשה לאנשיי.
ואני? על מה אני הייתי אמורה לשלם?
לא ידעתי מה יקרה עד שזה היה מאוחר מיד. אני נשבעת שהייתי אומרת לך.
אז זו הייתי אני. אני עשיתי את זה.
נראה לי שכן.
- כלומר.. - אני לא מבין.
הקללה.
אם אנג'ל יחוש אושר אמיתי, אפילו רק לרגע.. הוא יאבד את נשמתו.
אבל איך את יודעת שאת היית אחראית...
- אם יש משהו ש... - קללי אותו שוב.
אני לא יכולה. הקסמים האלה נשכחו מזמן אפילו מעיני אנשיי.
עשיתם את זה פעם אחת, אולי עוד לא מאוחר להציל אותו. -זה בלתי אפשרי.
אני לא יכולה לעזור לך.
אז קחי אותי למישהו שכן יכול.
ידעתי שהיא תביא אותך.
אני מניח שאת רוצה תשובות.
לא ממש.
אבל תודה על ההצעה.
שמאל! שמאל! שמאל!
חכו כאן. כשתראו את החלון נפתח,
טפסו בסולם ותגיעו למעלה, נעביר לכם את החבילה, טוב?
תיזהר.
האבטחה פה היא ממש בדיחה. אולי כדאי שאדווח עליה.
- מי אני אמורה להיות? - בחורה. את מסוגלת לזה?
עצור! הזדהה ברגע זה!
טוראי אישי האריס עם... ה-32.
ה-32 הם מתמרנים.
נכון. חזרתי.... מהם.
אתה תמיד מבלה את זמנך בהתגנבות ליד הנשקייה? ומי זאת?
הי. אני לא חיילת.
נכון?
שמע, אני רוצה לעשות לה סיור. אתה יודע על מה אני מדבר.
- הסיור. - הבנות אוהבות לראות נשקים גדולים,
הן נהיות חמות ורטובות.
- תוכל לעשות לי הנחה? להעלים עין? - למה לי?
כדי שלא אספר לקולונל ניוסום שהמגפיים שלך לא תקניות,
העמדה שלך לא מאויישת, ואתה מחזיק את הנשק כמו בחורה.
- יש לך 20 דקות, טמבל. - אני צריך רק 5.
שכח שאמרתי את החלק האחרון.
טוב. מה זה היה? ומי אתה?
זוכרת שבליל כל הקדושים הפכתי לחייל?
כן.
אני עדיין זוכר הכל. אני מכיר הליכים, פקודות, קודים לכניסה.
אני מכיר את מבנה הבסיס הזה ואני די בטוח ב-57 שניות M- שאני יכול להרכיב 16.
די הרשמת אותי. אבל בוא פשוט נמצא את הדבר הזה ונעוף מפה.
בסדר.
אז רובים באמת עושים חשק לבנות לעשות סקס? זה מפחיד.
כן, כנראה.
אז רובים עושים לך חשק לעשות סקס?
אני בן 17. רצפת לינולאום עושה לי חשק לעשות סקס.
הייתי רוצה שהם ימהרו.
אז אתם גונבים נשקים מהצבא כל הזמן?
אין לנו כבלים, אז אנחנו צריכים למצוא כיף משלנו.
הבנתי אותך.
רוצה להתמזמז איתי?
- מה? - שכח מזה. אני מצטערת.
אז אתה רוצה?
לפעמים אני יושב בכיתה,
ואני לא חושב על השיעור, כי זה לעולם לא יקרה,
אני חושב על לנשק אותך, ואז הכל נעצר. כמו הקפאה של תמונה.
לנשק את ווילו.
אני לא מתכוון לנשק אותך.
מה? אבל... תמונה בהקפאה.
בעיני המתבונן, זה נראה כאילו את מנסה לגרום לידיד שלך, זנדר, לקנא.
או לאזן את התוצאה, או משהו.
וזה קצת ריקני.
תביני, בפנטזיה שלי, כשאני מנשק אותך,
את מנשקת אותי.
זה בסדר. אני יכול לחכות.
זה התור שלנו.
אלוהים אדירים.
האם זה היה טוב גם בשבילך?
הוא עושה את זה בכוונה, באפי.
הוא מנסה להקשות עליך
הוא רק מקל עלי. אני יודעת מה עלי לעשות.
מה?
להרוג אותו.
- אני מוכן. - הגיע הזמן.
- תהני. - חבל שאתה לא יכול לבוא.
נחשוב עליך.
לא אהיה בכסא הזה לנצח.
- מה יקרה אם החברה שלך תצוץ? - אני אתן לה נשיקה.
אתה נראה פשוט אלגנטי!
אלגנטי?
יום הולדת שמח, באפי. אני מקווה שתאהבי את הצבע.
ננסה את המפעל קודם, אבל הם בעמדת תקיפה. צריך לנסות לחשוב לאן הם הלכו.
אני מסכים.
זה טוב.
האם את..
אני יכולה לעשות משהו?
צאי החוצה.
אני רק רוצה לעזור.
היא אמרה לך לצאת.
- רוצה שאראה לך איך להשתמש בזה? - בהחלט כן.
ידעתי.
אין לנו רמז לאן הם יכלו ללכת.
אני לא יודעת.
מקום צפוף, כנראה. השופט צריך גופות, לא?
- הברונזה? - סגור הערב.
אין הרבה ברירות בסאנידייל. אנשים לא יעמדו בתור כדי להיטבח.
חבר'ה.
אם זה הייתי אני, הייתי יודע לאן ללכת.
תנעלו את היציאות, בחורים.
כולם שלך.
אל תתקרבו, אלא אם כן זה לבדוק נזקים. טפלו בערפדים קלים, אני אקח את הדרדס.
יופי.
מי מעז?
- נראה לי שהשגתי את תשומת ליבו. - את טיפשה.
שום נשק חומרני לא יוכל להרוג אותי.
זה היה פעם.
זה עכשיו.
מה זה עושה?
- המתנה הכי טובה. - ידעתי שתאהבי אותה.
- נראה חך שהוא מת? אי אפשר להיות בטוחים.
- אספו את החלקים והפרידו בניהם. - חלקים? אנחנו מקבלים את החלקים?
העבודה הזאת מסריחה!
את יודעת מה החלק הכי גרוע? שהעמדתי פנים שאני אוהב אותך.
אם הייתי יודע שאת נותנת בקלות, לא הייתי טורח.
זה לא עובד יותר. אתה לא אנג'ל.
היית רוצה לחשוב ככה. זה לא משנה.
מה שחשוב הוא שאת עשית אותי הגבר שאני היום.
זרוע.
את לא כבר מוותרת עלי, נכון?
בחייך, באפי.
את יודעת שאת רוצה את זה.
את לא יכולה לעשות את זה. את לא יכולה להרוג אותי.
תן לי זמן.
זה לא נגמר. אני בטוח שאת יודעת את זה.
הוא ירדוף אותך.... ספציפית.
הפרופיל שלו,
סביר להניח שהוא יתקוף חזק את הדברים שעשו אותו אנושי יותר מכל.
- אתה בטח מאוכזב ממני. - לא.
- לא, אני לא. - הכל באשמתי.
אני לא חושב ככה.
את רוצה שאנופף באצבעי ואומר לך שהתנהגת בפזיזות?
כך עשית, ואני יכול.
אני יודע שאהבת אותו.
והוא הוכיח יותר מפעם אחת שהוא אהב אותך.
לא יכולת לדעת מה יקרה.
החודשים הבאים יהיו קשים, אני מניח, עבור כולנו.
אבל אם את מחפשת רגשות אשם, באפי, אני לא הכתובת.
כל מה שתקבלי ממני הוא תמיכה,
וכבוד.
פספסתי משהו?
רק שירה וכמה ריקודים.
אני מצטערת שלא היה לי זמן להכין לך עוגה אמיתית.
לא, זה בסדר.
אבל אנחנו עדיין הולכות לעשות קניות ביום שבת.
אז מה עשית ביום ההולדת?
- נהנית? - נהייתי זקנה יותר.
את נראית לי אותו הדבר.
יום הולדת שמח.
אני לא צריכה לשיר, נכון?
לא.
קדימה. תביעי משאלה.
אני אתן להם לדעוך.