,היא הקדישה 20 שנים לחקר האומץ .הפגיעות, הבושה והאמפתיה
חמישה מספריה הגיעו לפסגת ,"רשימת רבי המכר של ה"ניו יורק טיימס
.ושיחת ה-TED שלה היא מהנצפות ביותר בעולם
.קבלו את ברנה בראון
!היי
!אלוהים אדירים, היי
.שלום לכולם
!היי
איך הולך
,מצחיק, שאלו אותי מאחורי הקלעים "אפשר לקחת את תיק היד שלך"
."ואני כזה, "לא
,זה קטע כזה של טקסס .אני תמיד צריכה איתי תיק ותוכנית מילוט
אני לא בטוחה שבאמת אעלה לבמה .עד הרגע האחרון
.אבל אני כל כך שמחה להיות איתכם הלילה ,ואני מוכרחה לומר, בכנות
ככל שאני מזדקנת, כך אני מבינה שזמן הוא המשאב הגדול והיקר
.שאינו מתחדש
נכון או לא
.כן
אז תודה שבחרתם להקדיש לי .את הזמן שלכם הערב
.אני באמת מעריכה את זה
,אני חושבת שאנחנו ניהנה
,נדבר על דברים קשים, נצחק קצת
.ואני מקווה שגם נלמד משהו זה מזה
.אני תמיד צוחקת כשאני מקשיבה להקדמה
,אתם יודעים, "היא חוקרת בושה ".אמפתיה, אומץ ופגיעות
...אין לכם מושג כמה זה יעיל בחיים שלי. אז
,באמת, לא רק בעבודה, אלא גם בחיים ...כי כמה מכם יודעים
,אני מזהה כמה מכם ,אז אני יודעת שאתם מכירים אותי
אבל כמה מכם יודעים שאני מופנמת מאוד
.כן
איפה כל המופנמים
.זה יעיל מאוד כשאני בנסיעות ,לדוגמה, אני מתיישבת ליד מישהו
.ולפעמים יש לי חשק לשיחה, ולפעמים לא
"אז האדם שלידי אומר, "מה את עושה
,ואם אין לי חשק לשיחה, אני אומרת "אני חוקרת בושה, מה אתה עושה"
...והאדם שלידי פשוט
.לאחרונה נתקלתי בתגובה ממש מצחיקה ,"אמרתי, "אני חוקרת אומץ ופגיעות
,והבחור אמר
."אה, קצוות מנוגדים של הרצף"
,ובאותו רגע חשבתי לעצמי
"להיכנס לזה או לא"
.אמרתי, "לא, למעשה זה אותו הדבר
".אתה לא ממש יכול להיות אמיץ בלי פגיעות
."והוא אמר, "חה! כן. לא, הקצוות המנוגדים
עכשיו, אני מבינה .למה קשה לאנשים להבין את זה
הבנתי את זה רק אחרי 20 שנה שבהן ניסיתי ,להפריך את הטענה שאומץ כרוך בפגיעות
אבל אני באמת... הבנתי את זה בצורה מוחשית
כשהתחלנו להסתכל ,"על כריכות ל"דרינג גרייטלי
שהיה הספר הראשון שכתבתי על אומץ ופגיעות, כן
,אז אמרתי להם
...בואו נוודא שאנחנו באמת מבטאים את הרוח"
,של פגיעות ואומץ
."את הרעיון שצריך להעז ולחשוף את עצמנו
.והם אמרו, "הבנו "את צריכה לראות את הכריכה
."ואמרתי, "כן, אני צריכה לראות את הכריכה
.אז הם שלחו לי את הכריכה
."קראתי ליצירה הזאת "אדם לבן על חבל
חשבתי, "אין סיכוי ."שהייתי קונה את הספר הזה
,אילו ידעתי מה תהיה ההצעה הבאה ."זו הייתה הכריכה של "דרינג גרייטלי
...אני מבטיחה לכם. כי
,אני חוזרת אליהם ואומרת, "זה לא יעבוד ."אני לא רוצה בחור לבן על הכריכה, נקודה
.בטח לא עם תיק מנהלים משנות ה-80
...ואז אני מקבלת אימייל שכתוב בו
".זו הכריכה. כולנו אוהבים את זה"
,ואני כזה, "בחייך, אחי
.אל תגייס לעזרתך צבא בלתי נראה .אני חוקרת בושה
אתה לא יכול למרוח אותי .ולהגיד ש'כולנו אוהבים את זה'
.אני אחקור אותך עד שתישבר ותבכה
ומי זה 'אנחנו'
,אלא אם כן יש לך עכבר בכיס ...זו שטות. כאילו
".אין שום 'אנחנו'. תגיד, 'אני אוהב את זה'
,ואני כזה, "אלוהים, 'כולנו אוהבים את זה' ,'כולנו חושבים שזה טוב', 'כולנו נרגשים'
".'כולנו תומכים בזה'
אז אתם יודעים, כן
.אני אבחן את הכוחות האמפתיים שלכם כאן
,אם אתם באמת אמפתיים מאוד
.לא יהיה צחוק
"!הייתי כזה, "מה
.טוב, אז הנה העניין
,כמו כל אישה שנולדה בארץ הזאת
.הייתי צריכה לעבוד הרבה על דימוי הגוף שלי
.ועבדתי על זה
עד לנקודה שאני מסוכנת .מרוב שאני אוהבת את עצמי
.כאילו, אני מרוצה לגמרי מעצמי. נכון כן
.די מרוצה
.כן
אבל הסיכוי שהשם שלי
יופיע מתחת לישבן של פיל על כריכה של ספר
.הוא אפס. אפס. אין שום סיכוי שזה יקרה
זה נראה מטורף, נכון
"...אלו רעיונות מוקדמים, ואנשים מנסים"
...אני רוצה להראות לכם .הספר תורגם לכ-32 שפות
,אני אראה לכם חלק מהכריכות
.איך אנשים המשיגו את היחס בין אומץ ופגיעות
.זו הגרסה הקוריאנית. זו הכריכה האמיתית
ומה שמצחיק זה שהספר היה על שולחן המטבח בבית שלי
,כשבתי וחברותיה חזרו מבית הספר יום אחד
,וחברה שלה אמרה
"אלוהים! אימא שלך מכירה את ג'וני דפ"
.אני לא מכירה אותו
.טוב, אני לגמרי אוהבת את השוודים
.באמת, אני מתה עליהם
.אבל הם עיצבו את הכריכה הכי עצובה בעולם
...טוב
למה כולכם נאנחתם כשראיתם את התמונה
.כי זה הסימן הבין-לאומי להתעללות והזנחה
...ואז
.יש כריכה שהוציאה לי את כל הכיף מקיאקים
,אני אוהבת לחתור בקיאק אני טיפוס של מים, כן
,אז כשראיתי את הכריכה הליטאית הזאת
.לא יכולתי להיכנס לקיאק במשך חצי שנה
.כן
,זה לא מה שעלה בדעתי .אבל זה מה שאנשים חושבים. בסדר
."הנה ההשראה האמיתית ל"דרינג גרייטלי
.טדי רוזוולט
,ביום שהספר שלי יצא ,בעלי פיזר תמונות של טדי רוזוולט בכל הבית
כי הציטוט שהוא עמוד התווך "של "דרינג גרייטלי
.הוא ציטוט של טדי רוזוולט
."קמתי בבוקר וחשבתי, "אלוהים, זה כזה מתוק
...והילדים שלי אמרו
"זה סבא"
.אני רוצה לספר סיפור מי פה ראה את שיחת ה-TED על פגיעות
.טוב
.הלוואי שיכולתי לקחת קרדיט ,בעצם, אני יכולה, עשיתי את זה
.אבל זה היה מקרי לחלוטין
.אז הנה מה שקרה
האוצרים של TEDx יוסטון, הראשונים ,שקיבלו רישיון לערוך שיחות TEDx ביוסטון
,התקשרו ואמרו, "יש לנו רישיון ל-TEDx
"תרצי לפתוח את TEDx יוסטון
!ואמרתי, "כן! אלוהים, כן, תודה
"על מה תרצו שאדבר
כי בדרך כלל, כשאת מקדישה את הקריירה שלך ,לדברים כמו בושה, פחד וחסך
אנשים מסבירים לך בפרטי פרטים .מה הם רוצים שתאמרי או לא תאמרי
.והבחור אמר, "את יודעת מה מה שתרצי
.תיהני. פשוט לכי על זה
".פשוט תיהני ותדברי על מה שתרצי ...הייתי כזה
.בסדר. אני אלך על זה, אחי" ".אני אעשה את זה
,אז אני בטיסה, יום לפני TEDx יוסטון
...בדרכי הביתה ממאווי, שם ביליתי
ארבעה ימים עם מנכ"לים מסיליקון ואלי
,בשיחות על החשיבות שבפגיעות
.על אומץ, על הצורך להעז ולהיחשף
...ופניתי בטיסה לבעלי סטיב
.הילדים היו מעולפים, הם באו איתנו
ואמרתי, "אני לא מתכוונת לעשות ."את ההרצאה הרגילה שלי מחר ב-TEDx יוסטון
"והוא אמר, "מה
ואמרתי, "לא אעשה את השיחה הרגילה
."על משתנים שמפחיתים אשמה ובושה
"הוא אמר, "למה לא
,ואמרתי, "אני אהיה פגיעה ואדבר על פגיעות
,אני אחשוף את כל כולי". והוא אמר
"למה למה שתעשי את זה"
.לדעתי זו שאלה לגיטימית
ואמרתי, "כי ביליתי ארבעה ימים בחברת האנשים האלה
בניסיון לשכנע אותם להיות פגיעים ,ולחשוף את עצמם
ועכשיו אני אעלה לבמה "עטופה בשריון האקדמי שלי
"...כזה, "זה המשתנה, אתם יודעים .כי זה המקצוע שלי
.אז חשבתי, "אני לא אעשה זאת
."אני פשוט אהיה פגיעה
,אז עליתי לבמה .וכפי שרבים מכם יודעים, הייתי פגיעה
דיברתי על הפחד שלי מפגיעות ,וכמה אני שונאת את זה
על כך שכאשר הנתונים שאספתי הראו שפגיעות ,היא המפתח לחיים טובים ומלאי אהבה
.חוויתי משבר
הלכתי לפסיכולוג עם טבלת אקסל
.ואמרתי, "הנה מה שאני צריכה לעבוד עליו
."יש לי שישה שבועות .זה לקח בערך שמונה שנים
.ועשיתי את זה
,וכשנסעתי הביתה לאחר ההרצאה
,אני זוכרת שחשבתי
."אלו היו 20 הדקות הגרועות בחיי"
חוויתי את הנגאובר הפגיעות הגרוע ביותר .שאפשר לדמיין
חשבתי, "תודה לאל שאלה היו רק 500 אנשים
.באוניברסיטת יוסטון, שם לימדתי
.אני מכירה מאה מהם
.תודה לאל שזה נגמר
.אני חוזרת למשתנים שמפחיתים אשמה ובושה
".הדבר האחר זה בולשיט. אני לא עושה את זה
ואז אני מגלה ,שהעלו את ההרצאה שלי ליוטיוב ואני חושבת
...נתתי אישור לזה" כאילו, אני"
.אני מנסה לצאת מזה
,ואז מעלים את זה ל-TED הגדול
,ואני הולכת לבעלי ובוכה "מוכרחים לעצור את זה, מה קורה"
והוא אומר, "מה אנשים יחפשו בגוגל "'ברנה בראון, פגיעות'
.כן
וכמובן, בשלב הזה אני פשוט מתה ממבוכה "!שחשבתי, "הם הולכים למצוא אותי
."ואמרתי, "צודק, אף אחד לא יצפה
,אז אני צופה בסרטון ,ואני רואה שיש שלוש צפיות, ארבע צפיות
...חמישה מיליון, שישה מיליון
...ואז ביום אחד
"!אתם אומרים, "וואו!" אבל אני חשבתי, "שיט
.זה ההבדל
...ואני כזה
"מה קורה"
ואז יום אחד, כל ערוץ חדשות בעולם
,סיקר את הסיפור. כאילו
"מיהי ברני בראון ולמה פגיעות חשובה"
."ואני כזה, "אוי, אלוהים
,אז סטיב... הילדים בבית הספר .סטיב הולך לעבודה, והוא אומר, "היי, תקשיבי
."אל תיכנסי לאינטרנט, אל תקראי את התגובות
,ואמרתי, "למדתי מהמחקרים שלי
."אני לא אקרא את התגובות
,ואני מחכה שהוא יצא מהחניה
...ואז אני כזה
,אלוהים. את יכולה לחקור את הבושה אבל את לעולם לא מוכנה
לדברים האיומים ברשת. נכון
.זה בור השופכין של האנושות
,אז אני מתחילה לקרוא את התגובות
והדרך הטובה ביותר לתאר בושה בעיניי
זה שבושה היא התחושה שהייתם חשים
,אילו נכנסתם לחדר שמלא באנשים שמכירים אתכם
,והם היו אומרים עליכם דברים פוגעניים מאוד
ברמה כזאת שאתם חושבים .שלעולם לא תוכלו להביט להם בעיניים שוב
,זו בושה. ועבורי
,הפחד מהבושה
,הפחד מביקורת בחיי היה עצום עד לנקודה זאת
והוא שיתק אותי .וגרם לי להקטין את עצמי בכוונה
,לא הסתכנתי .לא העזתי לחשוף את עצמי לביקורת
פשוט לא. כשכתבתי טור דעה, שלחתי אותו ."ל"כרוניקל", לא ל"ניו יורק טיימס
הרגשתי שלא שווה לי להפגין את הכוח שלי וללכת על זה בגדול
.כי לא ידעתי אם אוכל לעמוד פיזית בביקורת
אז פתחתי את התגובות
.וראיתי את כל מה שחששתי ממנו כל חיי
,בתגובה הראשונה כתוב ."פחות מחקר, יותר בוטוקס"
,בתגובה הבאה .ברור שהיא מאמצת את חוסר-השלמות"
"ראיתם איך היא נראית
,בתגובה שאחריה
היא צריכה לדבר על ערך עצמי" ."לאחר שתוריד שבעה קילו
".אני מרחם על בעלה ועל הילדים שלה"
".מקווה שיהרגו אותה" ".היא מה שלא בסדר בעולם היום"
....והתגובה שלי נעה בין
...כאילו
.אלוהים, פשוט תן לי למות כאן ועכשיו" ".שהאדמה תבלע אותי
.ובין, "אני ערוכה לזה
,יש לי שלושה תארים בעבודה סוציאלית ".אני ערוכה למשבר הזה
".כאילו, "הוכשרתי לרגע הזה
,ולבסוף חזרתי ואמרתי לעצמי .הוכשרתי לרגע הזה"
.את בסופת בושה, בסופת-חרא של בושה
."הוכשרת לרגע הזה
.ואז אמרתי, "טוב, את יודעת מה לעשות
".חמאת בוטנים ו'אחוזת דאונטון'
!כן
.אז לקחתי "מנה מומלצת" של חמאת בוטנים ...כמה שרירותי
,כתוב כמה אפשר לשים על הכף
.אבל לא כתוב כלום על גודל הכף
...כאילו
."אז התחלתי לצפות ב"אחוזת דאונטון
,הטמפרטורה ביוסטון היא 38 מעלות
.וכיוונתי את מד-החום על 14 מעלות
ויש לי קפוצ'ון ומגפי Ugg
.וכירבולית, ואני עצובה
.ואני צופה ב"אחוזת דאונטון" במשך שבע שעות
כמה מכם התנוונו מול תוכנית טלוויזיה או סרט
.כן
.אתם האנשים שלי
וכמה מכם עשו את הדבר הבא ,אני בטוחה שהרבה
.אבל פחות יודו בכך, כי זה נראה מטורף
כשזה נגמר ,ואתם לא רוצים לחזור לעולם האמיתי
אתם שולפים את הלפטופ
ומתחילים לחפש בגוגל, "איפה האחוזה
"מי מגלם את הדמות הזאת
נכון או לא
.זה נכון, אני יודעת, אל תשקרו
"יש טיסות להית'רו כמה זה עולה"
,ואז אני כזה
מי היה נשיא ארצות הברית" "בתקופת 'אחוזת דאונטון'
."וראיתי, "תאודור רוזוולט, 1910
.ואז היה לי רגע אלוהי
.אין דרך אחרת לתאר את זה .אלוהים ירד אל הסלון שלי במלוא מלכותו
חיפשתי את זה, והדבר הראשון שצץ בגוגל .היה הנאום שתאודור רוזוולט נשא בשנת 1910
,ואני מתחילה לקרוא
כי אני עושה כל מה שאפשר ,כדי לא לחזור ליוסטון, טקסס
.ולחיי בקרב השונאים
,אז אני מתחילה לקרוא והוא אומר
,לא המבקר חשוב"
וגם לא מי שמצביע על מעידתם של חזקים
.או על האופן שבו היו צריכים לפעול
,השבח מגיע לאדם שנאבק בזירה
;שפניו מכוסות באבק, יזע ודם
;לאדם אשר חותר בתעוזה, ששוגה שוב ושוב
אשר במקרה הטוב ,רואה לבסוף ניצחון והצלחה גדולה
,ובמקרה הרע, אם נכשל ."לפחות נכשל בעת שהעז בעוצמה
- חיי מתחלקים לשניים .לפני הציטוט הזה ולאחריו
.הכול השתנה בדקה אחת
.הבנתי שלושה דברים ששינו כליל את חיי
.אחד, אני אחיה בזירה הזאת
.אני אהיה אמיצה בחיי
.אני אעז, אני אסתכן
,ואני יכולה להגיד לכם אחרי 20 שנים של המחקר הזה
,והצלבה של 400,000 נתונים
,אני יכולה לומר בוודאות
,אם תהיו אמיצים בחיים שלכם .אם תבחרו לחיות בזירה הזאת, אתם תחטפו
.אתם תיפלו, אתם תיכשלו, אתם תחוו שיברון לב
.זו בחירה. זו בחירה שאני בוחרת כל יום
אלה המילים שאני אומרת כל בוקר ,לפני שאני קמה מהמיטה
.היום, אני אבחר באומץ על פני נחת"
,אני לא יכולה להתחייב לגבי מחר ."אבל היום אני אבחר להיות אמיצה
.ואני יודעת מה המשמעות
וזה מצחיק, כי אני עושה את כל העבודה הזאת ,עם מנהיגים וארגונים, ותמיד אומרים לי
,אני שומע אותך, ואני אהיה אמיץ" ."ואני מוכן להסתכן בכישלון
.ואני אומרת, "אתה לא שומע. לא שמעת אותי
,אתה מקשיב למילים שאמרתי .אבל מתעלם מהמשפט 'אתה תיכשל'
,אתה לא תסתכן בכישלון
."אתה תחווה כישלון אם תהיה אמיץ בחיים שלך
הדבר השני
שהתברר לי
הוא שהציטוט הזה מגלם .את כל מה שלמדתי על פגיעות
.פגיעות לא קשורה לניצחון או להפסד
פגיעות היא האומץ להעז .גם כשהתוצאה אינה בשליטתך
,ושאלנו אלפי אנשים בעשורים האחרונים
"מהי פגיעות בעיניך"
- וקיבלנו שלל תשובות
פגיעות היא לצאת לדייט ראשון" ".אחרי הגירושים
".לנסות להיכנס להיריון אחרי שתי הפלות"
,לשבת עם אשתי, שחולה בסרטן שד מתקדם" ".ולתכנן את עתיד הילדים שלנו
,"לאבד את העבודה", "לפטר מישהו" ".לצאת מהארון בפני הוריי הנוצרים"
".להיות הראשון שאומר 'אני אוהב אותך'"
...יש סיפור נהדר ש
.זה קרה לפני שבע-שמונה שנים
הייתי בלוס אנג'לס
,וערכתי הרצאה בפני כמה אלפי אנשי חינוך
,ובחור צעיר ניגש אליי אחרי ההרצאה ואמר יש לך דקה"
."אני רוצה לספר לך סיפור
,אמרתי, "בטח", והוא אמר
."העבודה שלך שינתה את חיי"
,"אמרתי, "תודה
והוא אמר, "לא, באמת. ההורים שלי שלחו לי ."את שיחות ה-TED שלך, והן שינו את חיי
,"אמרתי, "וואו, תודה והוא אמר, "למעשה, הן נתנו לי השראה
."להגיד לבת הזוג שלי שאני אוהב אותה
.והייתי כזה, "אלוהים... בסדר
."זה מדהים. שמחתי לפגוש אותך
,"והוא אמר, "לא, אני אספר לך מה קרה ...והייתי כזה
".כן"
,והוא אמר, "יצאנו לארוחת ערב ,והתכוונתי לחכות עד הקינוח
,כי הזמנו עוגת שוקולד חמה
,ורציתי להגיד לה כשנקבל את עוגת השוקולד ,אבל לא התאפקתי
,אז הסתכלתי עליה באמצע הארוחה ואמרתי
.'אני אוהב אותך'
,והיא הסתכלה עליי ואמרה
.'אני חושבת שאתה נהדר
.ואני חושבת שכדאי שנצא עם אחרים'
."ואז היא עזבה ונסעה הביתה
,הוא אמר, "אז נכנסתי לאוטו
,נסעתי הביתה ,וכל הנסיעה אמרתי לעצמי שוב ושוב
"'ברנה בראון הבת זונה!'
...והייתי כזה
,הייתי כזה
."זה הסיפור הכי גרוע בעולם"
,והוא אמר, "ואז הגעתי הביתה
,נכנסתי לדירה בסערה
ושני השותפים שלי ישבו על הספה ,עם הלפטופ שלהם
,"והם אמרו, 'אחי, מה קרה' ,והוא אמר,"'אמרתי שאני אוהב אותה
".והיא נפרדה ממני'
.והשותף שלו אמר, "איזה פתטי
.אסור לך לרדוף אחריהן
.כשאתה מתקרב אליהן, הן מתרחקות
.כשאתה מתרחק, הן מתקרבות
."ככה זה עובד
!והוא אמר לי, "אמרתי לו, 'מה לא
.אחי, זה לא האדם שאני רוצה להיות ."העזתי בעוצמה
והוא אמר שלשני השותפים שלו עלו דמעות "!בעיניים, והם אמרו, "כל הכבוד, אחי
,אז דבר ראשון
.אם אתם רוצים לחיות בזירה, תצטרפו אליי .זה ממש נהדר
,כשאתה על הקרקע, מכוסה בדם, יזע ודמעות
.יש לך נקודת מבט מעניינת .אתה רואה אנשים אמיצים אחרים
.דבר שני, פגיעות אינה חולשה
.למעשה, פגיעות היא המדד המדויק ביותר לאומץ
.זה מה שאנחנו עושים כחוקרים
אנחנו יכולים למדוד אומץ .לפי מידת הפגיעות שאדם מוכן להפגין
,הדבר האחרון שלמדתי באותו יום ,ברגע האלוהי שלי עם תאודור רוזוולט
:הוא הדבר הזה
,אם אתה לא נמצא בזירה
,חוטף מכות מדי פעם בגלל שהעזת להיות אמיץ
אני לא מעוניינת לשמוע את המשוב שלך .על העבודה שלי
.נקודה
.חד וחלק
,ויש לדעתי דרך ממש קלה לחשוב על זה
והיא זאת: יש היום בעולם מיליוני מושבים זולים
שיושבים בהם אנשים שכף רגלם .מעולם לא דרכה בזירה הזאת
,הם לעולם לא יעיזו לחשוף את עצמם לביקורת
אבל הם יקדישו את כל מרצם
למתוח ביקורת ולשפוט .ולהתבטא בצורה פוגענית כלפינו
ואנחנו חייבים להפסיק לתפוס את המילים שלהם
.ולנתח אותן ולאמץ אותן לליבנו
.אנחנו צריכים לתת להן ליפול על הרצפה
אל תתפסו את המילים הפוגעניות .מהמושבים הזולים ותאמצו אותן אליכם
.אל תאמצו אותן לליבכם
.תנו להן ליפול על הקרקע
,לא צריך לדרוך עליהן או לבעוט בהן .פשוט לדלג מעליהן ולהתקדם הלאה
אסור לנו לקבל ביקורת או משוב
.מאנשים שלא מפגינים אומץ בחיים שלהם
.זה פשוט ימוטט אתכם
,אני מלמדת באקדמיה כבר 22 שנים
:וגיליתי משהו מעניין
כדי להתמודד עם ההר העצום וההרסני הזה
,של שליליות וארסיות שנפוצה בכל מקום ,ובייחוד במדיה החברתית
,אנשים מאמצים גישה שאומרת
."אני לא שם זין על אף אחד"
כמה מכם שמעו את זה
כמה מכם אמרו את זה
.בדיוק. ברור שאתם שמים זין
.אכפת לכם
,אכפת לנו מה חושבים עלינו .זה מקודד בביולוגיה שלנו
.אי אפשר לפרוץ את הקוד הזה
.אכפת לנו מה חושבים עלינו
העניין הוא שצריך לבחור בקפידה
.את האנשים שדעתם חשובה לכם
,אני לא אומרת שלא תשימו זין על אף אחד .אלא רק על חלק מהאנשים
ואז תבקשו משוב
.מהאנשים שנותנים לכם משוב טוב
ואתם יודעים מי נכלל ברשימה הזאת :אגיד לכם מי צריך להיכלל בה
אנשים שאוהבים אתכם ,לא חרף הפגמים והפגיעות שלכם
.אלא בגלל הפגמים והפגיעות שלכם .המשוב שלהם חשוב
,לא החנפנים, אלא האנשים שאומרים, "כן
,זה היה גרוע, זה היה ממש לא לעניין
,ואת צריכה להשתפר, ואני אתמוך בך ."אבל זה לא היה בסדר
,אז מבחינתי הרגע הזה
,הרגע שנחשפתי לציטוט של תאודור רוזוולט שינה הכול, והוא עזר לי להבין
,מהי פגיעות ומה הפירוש של כניסה לזירה .של תעוזה ואומץ
אני רוצה לספר סיפור
.שיוסיף קצת צבע והקשר להגדרה של פגיעות
.זה אגם טרוויס באוסטין
!יש טקסנים בקהל תראו לי את הקרניים שלכם
.כבר מההתחלה ידעתי שאני מחבבת אתכם
.כן
.זה האגם הקסום שלי
.בילדותי ביליתי מדי קיץ באגם הזה באוסטין
שם למדתי לעשות
.את כל הדברים שבחורות טקסניות עושות
,לדוג, להציב פיתיונות לשפמנונים
.לירות ברובה אוויר, לשחות
.אלו היו חיי
לפני כמה שנים אני וסטיב החלטנו
,שבמקום כמה חופשות קצרות במהלך השנה ,נצא לחופשה אחת ארוכה
.נשכור בית באגם טרוויס וניסע
.התלהבתי נורא. חופשה של שבועיים וחצי
שכרנו בית גדול, התקשרנו למשפחות שלנו
.ואמרנו, "שכרנו בית, כאן אנחנו נופשים
,אם אתם רוצים לבקר, בשמחה
."אבל תקבעו לו"ז לבד
ההורים שלי וההורים שלו .גרושים ונשואים בשנית
צריך מדענים מנאס"א .כדי לתאם את הביקורים שלהם
."אז אמרנו, "נהיה פה
...הכול היה נהדר. ארזנו, ואנחנו תמיד
אתם עושים את זה, או רק אנחנו .אנחנו קוראים לזה ש"ד, ש"ד חופשה
.שיחת דוגרי לקראת החופשה, לפני שיוצאים
אתם מנהלים שיחות כאלה
.שיחות תיאום ציפיות
,אני אתן לכם דוגמה מחופשה עדכנית יותר .לא מהחופשה הזאת
"נסענו ל"דיסניוורלד ,וארזתי מזוודה, והוא אמר
נראה לי שצריך לעשות ש"ד" ".לקראת 'דיסניוורלד'
,ואמרתי, "למה" והוא אמר
"ארזת חמישה ספרים. בשביל מה"
.ואמרתי, "אני לוקחת אותם לחופשה
אתה יודע כמה זמן עבר "מאז שקראתי ספר טוב
והוא אמר, "בארבעת הימים הבאים את לא קוראת שום דבר מלבד
."'גבוה מדי למתקן', 'נמוך מדי למתקן'
"הייתי כזה, "מה
.והוא אמר, "לא תשבי במלון ותקראי
אנחנו נוסעים עם חמישה ילדים ".ל'דיסניוורלד'
- זו הייתה שיחת הש"ד של אגם טרוויס
!אמרנו, "שבועיים וחצי "מה עושים בחופשה ארוכה כל כך
.מעולם לא יצאנו לחופשה ארוכה
,הוא אמר, "קודם כול .צריך לקבוע חוקים לילדים
,אם נזרום איתם, כמו בחופשה רגילה
ניתן להם לבהות במסכים ולהישאר ערים ."עד מאוחר, הם יחזרו מהחופשה פראי אדם
אנחנו חייבים להגביל את זמן המסך שלהם ."ולקבוע שעת שינה
,ואז התחלתי להתלהב ואמרתי
.זו תהיה חופשה בריאה"
,זו תהיה חופשה משפחתית בריאה
ואנחנו נבשל ולא נאכל שטויות
."ונעשה כושר כל יום
."והוא אמר, "אני מת על זה
.אז החלטנו שנשחה כל יום, נשחה במפרץ כל יום
,אני ובעלי נפגשנו דרך השחייה .שנינו שחיינים מקצועיים לשעבר
.הוא עדיין שחיין מקצועי
.אני חוקרת בושה
!אבל אמרתי, "אני אצליח ...אני יכולה לעשות את זה", כן אז
אני מחטטת במגירות ...ושולפת את בגד הים הישן שלי, כזה
.בסדר
,ארזתי בגד ים, משקפת וכובע ים
,ובוקר אחד אנחנו הולכים לאגם
,מזג האוויר מקסים, השעה מוקדמת
.השמש בדיוק זורחת, צוקים מקסימים, מי תכלת
,אנחנו נכנסים למים, הילדים עוד ישנים .האחיות שלי שם, גם הילדים שלהן ישנים
,אנחנו מתחילים לשחות ואני כזה
,אלוהים, אם נגזר עלייך למות" ,וחיית חיים טובים
,זה המקום המושלם למות בו .באגם טרוויס עם הגבר שלך
."זה הרגע
,עצרנו בערך באמצע האגם
כי כששוחים במים פתוחים .תמיד מחפשים סירות ודברים כאלה
.ופתאום המבטים שלי ושל סטיב הצטלבו
עכשיו אני צריכה... תעזור לי בהדגמה
כן יופי. מה שמך
.סמואל .סמואל-
אז אנחנו... סמואל, תרים יד .כדי שיראו אותך מאחור. בסדר
...אנחנו בערך במרחק כזה זה מזה, ואני כזה
"אני פשוט... סטיב" והוא אומר, "כן"
.ואמרתי, "אני מרגישה קרובה אליך
אני כל כך שמחה ."שאנחנו מבלים יחד ועושים את זה
,והוא מסתכל עליי ואומר
.כן, המים נעימים", וממשיך לשחות"
.כן
...נו, באמת. אז
...המחשבה הראשונה שלי הייתה
.לא נעים לי לספר לכם, אבל אספר
"...הוא כל כך מוצף באהבה כלפיי"
,זו הייתה המחשבה הראשונה שלי ."הוא לא מסוגל לתפקד"
,כאילו, הוא... אני באמת חושבת לעצמי
מסוכן בשבילו לשחות במים העמוקים האלה" ."כשהוא מוצף ברגשות
...כי הרגשתי שהוא לא מעכל את זה. ו
,אני חייבת להודות, הוא גבר אמיץ מאוד
,ובזוגיות שלנו סביר יותר שהוא יגיד משפט כזה
.מאשר שאני אגיד משפט כזה
.הוא פתוח ומביע רגשות, ואני לא
.אני נחמדה, אבל אני לא כזאת
,זה לא משהו שגרתי אצלי ."אז חשבתי, "הוא המום
."הוא כזה, "אני חייב להמשיך לשחות
...אז הגענו לצד השני, וזה לא
.לא נעשה סלטה ונתהפך. הכול מלא טחב
.פשוט מסתובבים
,והתחלנו לשחות בחזרה
,ועכשיו, לפתע פתאום
.אנחנו במרחק כזה זה מזה
.סמואל, תרים שוב יד, שיראו אותך מאחור .עכשיו אנחנו קרובים
,ואני חושבת לעצמי
לעשות את זה שוב"
"לנסות שוב
זה מצחיק, כי כשאני מספרת את הסיפור ...בחוף המזרחי
.השאלה "לנסות שוב" היא שאלה רטורית
.אני אומרת לכם מה חשבתי
"חשבתי, "לנסות שוב
,אבל משום מה, בניו יורק ובבוסטון
!אנשים מרגישים צורך לצעוק, "לא
!לא, אחותי
.לא. זה בולשיט. אל תנסי שוב
".לא
.אבל יש תגובות גרועות יותר
,בקליפורניה
.אנשים מגיבים ככה
,כשאני מספרת את הסיפור בקליפורניה ...מישהו עושה
".תנסי, תנסי שוב"
.זה מעורר בי אי נוחות. לא, באמת
,זה מעורר בי אי נוחות .ואני גובה יותר כסף על הרצאות בקליפורניה
.אני לא אוהבת את זה
,אבל ביום הספציפי ההוא
,כי אני וסמואל מחוברים כל כך
אמרתי, "אני אאמץ את הגישה של קליפורניה ."ואנסה שוב
,אז אנחנו במרחק כזה
...ואני כזה, "היי", והוא כזה
.ואמרתי, "אני מרגישה ממש קרובה אליך .זה רגע מיוחד מאוד
."אני אוהבת לעשות את זה איתך
,והוא מסתכל עליי .אומר, "המים נעימים", וממשיך לשחות
.עכשיו אני עצבנית
.כאילו, אני רותחת מזעם
...אז, הדבר הנהדר בגיל העמידה
.בני 30, אין לכם ממה לחשוש
הדבר הנהדר בגיל העמידה
הוא שבמצבים כאלה .אפשר להריץ את הקלטת לסוף
,אתם יודעים מה יקרה
,אתם יכולים להריץ את הסרט לסוף
.ולבצע שינויים בהתאם
.אני יודעת איך זה ייגמר
.יש לי שאלה. יש הרבה גברים כאן הערב
"כמה גברים בקהל מכירים את המושג "נקמה
.נערוך הצבעה
.אתם מכירים כן
.הבחור הזה... אני רואה אותך
,אתה לא מצביע, אבל אתה חושב ."כן, אני מכיר"
.כן
:אני יודעת שזה ייגמר ככה
,אני אחטוף עצבים
,אני אגיע לפניו בחזרה למזח ,מתודלקת בזעם ובעצבים
,נעלה לחדר שלנו, נתייבש
,ניכנס למטבח, והוא יגיד
"היי, מותק. מה יש לארוחת בוקר"
.ואני אגיד, "לא יודעת, מותק
.אני אשאל את פיית ארוחת הבוקר !פיית ארוחת הבוקר
,היי, פיית ארוחת הבוקר
.זאת ברנה
מה יש לארוחת בוקר
.סליחה, סטיב. שכחתי שככה זה עובד בחופשה
,אני אחראית לארוחת הבוקר
,ולארוחת הצהריים והערב, ולאריזה, ולפריקה
,ולכביסה, ולקרם ההגנה, ולמגבות
."ולתרסיס נגד חרקים
...תראו איך הן
.אני אצא לבלות עם החבורה הזאת בסוף ההרצאה
...הן עושות ככה
ככה זה בחופשה. כן או לא
!כן .כן-
,והכי גרוע זה שבאמצע שאני מדברת ...סטיב יעשה
"משהו קרה"
...אז
.אני כזה, "אני מכירה את הסיפור הזה .הוא חזר על עצמו אלף פעם
."אין סיכוי שזה יקרה באגם הקסום שלי
,אז באמת הגעתי לפניו בחזרה למזח
,שוב, מתודלקת בזעם
וכשהוא מגיע למזח
...אני מסתכלת עליו ו ,המים בעומק תשעה מטרים
אז אנחנו שוחים במקום, כן
"ואמרתי, "מה קורה
,אני מנסה להתקרב אליך, להתחבר אליך
...ואתה מנפנף אותי. כאילו
"מה קורה
,והוא מסתובב לאחור ,ואז מסתובב בחזרה אליי ואומר
."אני לא רוצה לעשות את זה איתך"
...ומן הסתם, אני כזה
...כי אני חושבת
אתם רוצים לדעת מה אני באמת חושבת
אני חושבת, "אם אני אגלה ,שאנחנו מתגרשים בזמן שאני בבגד ים
"!אני ארצח מישהו
.זה מה שאני חושבת. באמת
,ואני כזה, "מה זאת אומרת "'לא רוצה לעשות את זה'
."והוא אומר, "אני לא רוצה לדבר על זה כרגע
."ואני כזה, "חבל מאוד
."אני כזה, "טוב, אנחנו נדבר על זה, סטיב
,והוא מתחיל לצאת מהמים "ואני אומרת, "אתה מוכן לחזור
,אז הוא חוזר למים, ואני כזה
."אני לא מבינה מה קורה"
.והוא לא מסתכל עליי, וזה מוזר
...אז אני מתחילה לחשוב
,כשאני ממצה את כל האפשרויות האחרות .אני חוזרת למידע
אני חושבת על המשפט שמלווה .את המחקר שלי כבר 15 שנה
המשפט הזה לא הוצף - ככה אנחנו אומרים - "זה לא היה נפוץ מספיק לכתיבה"
."עד שכתבתי את "לקום מחוזקים
,וכשראיינו אנשים במטרה להבין חוסן נפשי
כל האנשים עם הכי הרבה חוסן נפשי .שפגשנו לאורך השנים אמרו את המשפט הזה
.כולם אמרו גרסה כלשהי של המשפט הזה
.אני אומרת לכם, זה משפט קסום
:זה משפט פשוט ."זה רק הסיפור שאני מספר לעצמי"
,כי כשקורה משהו קשה
,המוח שלנו ,שמתוכנת להגן עלינו בראש ובראשונה
,זקוק לסיפור ,כי הוא מבין סיפורים ודפוסים נרטיביים
והוא אומר, "תני לי סיפור ."כדי שאדע איך להגן עלייך
."הוא לא רוצה מין סיפור כזה, "אני לא בטוחה
.זה לא עוזר לו
:הוא רוצה דברים מוגדרים .רע / טוב, בטוח / מסוכן, בעדך / נגדך
.אז אנחנו ממציאים את הסיפורים האלה
מכירים את זה מישהו מתחיל לכתוב לכם הודעה
,ואז מפסיק באמצע .ואז אתם ממציאים לכם סיפור
.נכון, כן
,אז הסתכלתי על סטיב ואמרתי
."לפי הסיפור שהמצאתי, קרה אחד משני דברים"
,ואני יודעת שתרצו לצחוק
.אבל לפני שאני מספרת, אני מבקשת שלא תצחקו ...תנשמו נשימה עמוקה
:ותחשבו על זה
,כשאתם מנסים ליצור חיבור רגשי עם מישהו
,והוא מרחיק אתכם מעליו
מה אתם מרגישים
.דחייה .דחייה-
.דחייה, בושה, פחד, בדידות
.כואב לי רק מלדבר על זה
...הסתכלתי על סטיב ואמרתי, "תראה
,לפי הסיפור שהמצאתי עכשיו
,או שהסתכלת עליי כששחינו וחשבת
,'אלוהים
איפה הבחורה שנישאתי לה לפני 25 שנה
.את זקנה, את כבר לא יודעת לשחות'
,או שהסתכלת עליי וחשבת
'אלוהים, הספידו כבר לא יושב עליה .כמו לפני 20 שנה ושני ילדים'
.זה מה שאני מספרת לעצמי עכשיו, סטיב
"אז מה קורה
,והוא הסתכל עליי ואמר ."לא מפריע לי לטפל בילדים, ברנה"
"ואמרתי, "מה .הוא אמר, "לא מפריע לי לטפל בילדים
אני יודע שהילדים רוצים ,לשחות הלוך ושוב במפרץ כל היום
.כי אוצר הפירטים נמצא בצד השני
."אקח את כולם הלוך ושוב, לא מפריע לי
,המחשבה הראשונה שלי הייתה ."הוא עבר אירוע מוחי"
.זה מסביר הרבה ממה שקרה
...ואני כזה
,אני קצת נבהלת, ואני כזה
."תמשיך לדבר"
אני מתאפקת ולא מבקשת .שיספור אחורה בקפיצות של שבע
...אני לא מתחילה
.תהליך אבחון מלא
,אמרתי, "תמשיך לדבר", והוא אמר
.לא מפריע לי לקחת אותם" ,את רוצה לבלות עם האחיות שלך
,שאר האבות לא שחיינים טובים
."לא אכפת לי לקחת אותם לשחות .ואני כזה, "טוב, אתה מלחיץ אותי
"מה קורה
.והוא אמר, "ברנה, אני לא יודע .אני לא יודע מה אמרת לי במים
הייתי מרוכז בדיכוי התקף חרדה
."ובספירת החתירות שלי
,ואמרתי, "מה" והוא אמר ,רק ספרתי את החתירות שלי, ברנה"
.ודיכאתי התקף חרדה
."אין לי מושג מה אמרת לי במים
.ולפתע פתאום אני מנסה להתחיל לעכל הכול
יש כאן שחיינים מקצועיים בהווה או בעבר
,מכירים את זה כשאתה שחיין
,ואתה רגיל לשחות בבריכה, ופתאום אתה באגם
,זה מעורר בך חרדה
,כי בניגוד לבריכה ...אין באגם קו שחור שמראה לך לאן
"!כזה, "שחררו את הקרקן ,אין לך מושג מה יש במים
.אתה מאבד תחושת שליטה
,כשאתה בחרדה כשאתה שוחה
.אתה סופר חתירות או נשימות
אז אמרתי לו, "למה ספרת חתירות
"מה גרם להתקף החרדה
והוא אמר, "חלמתי אתמול
,שיצאתי לשחייה עם ששת הילדים ,היינו באמצע האגם
,ופתאום הופיעה סירת מנוע .ונופפתי לה, אבל היא לא האטה
.נופפתי שוב, והיא עדיין לא האטה ,היא התקרבה אליי ואל הילדים
,אז תפסתי את הילדים וצללתי הכי עמוק שאפשר
ונשארתי מתחת למים ,וחיכיתי עד שהסירה תעבור אותנו
.כי ידעתי שאם היא תפגע בנו, נמות
"...חיכיתי וחיכיתי, ואז הסתכלתי על צ'רלי
הבן שלנו, "וידעתי שאם נישאר מתחת למים .עוד שתי שניות, הוא יטבע
,אז אני לא יודע מה אמרת לי
."הייתי עסוק בהדחקת התקף פניקה
,זה נשמע לי הגיוני לגמרי
,כי הגענו לאגם ביום שני .וזה היה הסופ"ש הראשון שלנו באגם
,וכשהלכנו לישון באותו ערב, דיברנו ואמרנו .לא נעשה אבובים ודברים כאלה"
.נתרחק מהאגם .סירות ואלכוהול זה שילוב מסוכן
."נישאר קרוב לבית
,דיברנו על זה לפני השינה .אז זה נשמע לי הגיוני
,אז הסתכלתי עליו ואמרתי
אלוהים, אני כל כך שמחה" ."ששיתפת אותי בזה. תודה
."והוא אמר, "בולשיט
"הייתי כזה, "מה
.והוא אמר, "בולשיט
ואל תתחילי לצטט לי .מהמחקר שלך על בושה בקרב גברים
.זה בולשיט. אני אגיד לך מה את רוצה
את רוצה גבר שלמראה סירת מנוע מתקרבת
,אוסף את כל ששת הילדים
,זורק אותם לאוויר, שוחה במהירות, תופס אותם
,מניח אותם על הסלעים
,ואז מביט בך מהצד השני של האגם ואומר
."אל תדאגי, מתוקונת. הכול בשליטה"
."הוא כזה, "זה מה שאת רוצה
...והייתי כזה, "אלוהים". כאילו
אנחנו רוקדים את ריקוד הבושה המושלם עכשיו, נכון
,כשחושבים על נורמות נשיות
מה הגורם מספר אחת לבושה בקרב נשים
.הגוף .הגוף-
.דימוי גוף. מראה חיצוני ודימוי גוף
...ובקרב גברים, החשש הוא להיתפס כ
.חלשים .בדיוק-
אז אנחנו במלכוד הבושה המושלם, נכון
...אז אני מסתכלת עליו
,אני נוהגת להגיד על מצבים כאלה
תראו לי אישה שיכולה לשבת עם גבר
,שמפגין בושה אמיתית ופחד ופגיעות
,ופשוט להיות איתו
ואני אראה לכם אישה שעבדה על עצמה
ולא שואבת את המעמד שלה ואת הכוח שלה .מהגבר הזה
...תראו לי גבר !ווהו-
.כן, זה שווה "ווהו!", נכון כן
"!זה לגמרי שווה "ווהו
.כן, אהבתי
תראו לי גבר שיכול לשבת עם אישה
שמפגינה בושה אמיתית ופחד ופגיעות
,בלי לנסות לתקן כלום
,אלא רק להקשיב
...ואני אראה לכם גבר
שעבד על עצמו ולא שואב את הכוח שלו ואת המעמד שלו
,מלשחק אותה הקוסם מארץ עוץ .זה שמתקן הכול
אנחנו צריכים לעבוד על עצמנו, נכון
,אז הסתכלתי על סטיב, וזה היה החלק הקשה
,כי ידעתי שאני חייבת לדבר בכנות, ואמרתי לפני עשר שנים"
הייתי אומרת את הדבר הנכון .בהתבסס על המחקר
,ואז, כעבור יום-יומיים ,כשלא היית חושד בדבר
,"היית אומר, "אני יוצא עם הילדים לאבובים "והייתי אומרת, "בטוח שזה לא קשה לך מדי
זה ממוטט, נכון
,אנחנו לא משתמשים בפגיעות של אחרים נגדם .אלא אם כן מדובר באנשים היקרים לליבנו
...למה כי
,אני אגיד לכם את האמת
אבא שלי לא היה דוגמה ומופת ,לפגיעות בקרב גברים
.וזה מפחיד אותי
זו הסיבה. אנחנו מפחדים .כשאנחנו רואים פגיעות באחרים
.למען האמת, אנחנו פשוט מפחדים
.אמרתי, "הייתי עושה לך את זה
,אלוהים, אם אתחיל להתנצל עכשיו ,ונהיה נשואים עוד 30 שנה
,אצטרך להתנצל עד סוף ימיי ...אז נראה לי ש
.הדבר הכי משמעותי יהיה לא לעשות את זה
לפני חמש שנים, נראה לי שהייתי אומרת ,ועושה את הדבר הנכון
,אבל היום, סטיב
.אתה הדבר הכי חשוב בחיים שלי
הזכות הכי גדולה בחיים שלי ,היא הזכות לראות ולהכיר אותך
והדבר הכי חשוב בחיים שלי .הוא העובדה שאתה רואה אותי
."יש לנו רק זה את זה
...כמה מכם רוצים יותר אהבה ואינטימיות
בחיים שלכם אושר
זה לא יכול לקרות .אם לא תיתנו לאחרים לראות אתכם
איך תוכלו לחוות אהבה אם לא רואים אתכם
זה הגיוני
,פגיעות היא הדרך להתחבר זה לזה
.אבל אנחנו מפחדים לעלות על הדרך הזאת
.במקום זאת, אנחנו פוגעים זה בזה
ומבחינתי, היום ההוא .שינה לגמרי את הנישואים שלנו
דבר ראשון, בכל ריב מאז ,"חוזר המשפט, "הסיפור שאני מספר לעצמי
,אפילו אם זה כזה ."הסיפור שאני מספר לעצמי"
,בעיניי זה היה סיפור נהדר, כי עלינו לחדר
,הוא הצליף לי בישבן במגבת
,הוא אמר, "אני אוהב אותך, אני רואה אותך .את עדיין נראית מדהים בספידו". זו אהבה
.פשוט אהבה מוחלטת
,אנחנו רוצים בזה בכל ליבנו אבל אנחנו מפחדים
.לתת לאחרים לראות אותנו
.ואנחנו מפחדים לראות אחרים
.אבל, שוב, זו הדרך היחידה להתחבר
בואו נבחן כמה מהחששות .שיש לאנשים בנוגע לפגיעות
,השאלות שאנחנו שואלים הן למה את רוצה שאהיה פגיע"
.פגיעות היא המרכז הרך של רגש קשה
.בושה, פחד, אבל, חסך
למה שאעשה את זה
למה שארגיש את הרגשות האלה למה שאתן לאחרים לראות אותם
.אני לא רוצה להיות פגיע .אני רוצה ללבוש שריון
."אני רוצה להישאר מוגן
.אבל יש בעיה בלבישת שריון
הבעיה בלבישת שריון היא שפגיעות ,היא בהחלט המרכז של הרגשות הללו
.אבל היא גם מולידה את הרגשות הללו
- אהבה, שייכות, אושר -
כמה מכם אוהבים מישהו
.נכון
אתם בטוחים ב-100 אחוז
,שהאדם הזה תמיד יחזיר לכם אהבה לעולם לא יעזוב, לעולם לא יחלה
כמה מכם קברו אדם אהוב
כמה מכם איבדו אדם אהוב
,לאהוב פירושו להיות פגיע
,להעניק למישהו את ליבך ולומר
,אני יודע שזה עלול להכאיב לי" .אבל אני מוכן להסתכן
."אני מוכן להיות פגיע ולאהוב אותך
ויש היום בעולם מספר הולך וגדל של אנשים
.שלא מוכנים להסתכן בכך
הם מעדיפים לא לחוות אהבה לעולם
,על מנת לא לחוות כאב או יגון
.והם משלמים על כך מחיר עצום
,שייכות. אנחנו משתוקקים לאהבה ולשייכות
.זה ב-DNA שלנו
,ושתדעו לכם
אנחנו בעיצומה .של סופת-חרא פוליטית וחברתית כרגע
.זה סיוט תרבותי
.באמת
ואנחנו משתוקקים לשייכות בעיצומו של כל הדבר הזה, נכון
.אגיד לכם מהי שייכות
.לפי המחקר, ההפך משייכות הוא השתייכות
.זה ההפך משייכות .השתייכות היא הערכת המצב והתאמה לתנאים
.כך צריך לדבר ולהתנהג"
,כך אסור לדבר .אלה הנושאים שלא מדברים עליהם
.כך עליי להתלבש ולהיראות". זו השתייכות
.שייכות היא שייכות לעצמך בראש ובראשונה
,לבטא את האמת שלך, לספר את הסיפור שלך
.ולעולם לא לבגוד בעצמך למען אחרים
שייכות אמיתית לא מחייבת אותך ,לשנות את מי שאתה
,היא מחייבת אותך להיות מי שאתה
.ואתה פגיע
.והדבר האחרון ברשימה הארוכה הזאת הוא אושר
אני מדברת איתכם ,כמישהי שחקרה בושה ופחד וחסך
ואני אומרת לכם שאושר .הוא הרגש שדורש את הפגיעות הגדולה מכול
.אנחנו מפחדים לחוש אושר
,אנחנו מפחדים שאם נרשה לעצמנו לחוש אושר
,משהו יקרה ,והאושר הזה יילקח מאיתנו באבחה אחת
.ונחטוף אגרוף של כאב וטראומה ואובדן
,ולכן בעיצומם של דברים נפלאים .אנחנו עורכים חזרה גנרלית לטרגדיה
כמה הורים יש בקהל
,מי מכם צפה בילד שלו בשעה שישן וחשב
"לא ידעתי שאפשר לאהוב מישהו עד כדי כך"
ובאותה שנייה דמיינתם .שמשהו נורא קרה לילד שלכם
.זה קורה ל-95 אחוז מההורים
דוגמה שלא קשורה להורות: אתה מתעורר
.וחושב, "היי, אני מרגיש לא רע. אני בכושר
.הכול טוב במשפחה
.הכול טוב בבית
"!אלוהים ישמור
נכון או לא
.נכון
!כאילו, "אלוהים
.מה יקרה עכשיו" אנחנו מחכים שמשהו רע יקרה
.הנה דוגמה מצוינת
.הפעם הראשונה שפגשתי את אופרה
."טסתי לשיקגו להשתתף ב"סופרסול סאנדיי
,אז אני יוצאת מהבית
,אני נכנסת לאוטו שייקח אותי לשדה התעופה
.אני יוצאת מהאוטו וחוזרת הביתה
."אמרתי, "סטיב", והוא אמר, "אלוהים, לא
,ואמרתי... לא, באמת. אמרתי
.הסיכוי שאגיע לשיקגו קלוש ביותר"
."כי זה טוב מכדי להיות אמיתי
.והוא אמר, "אני שונא שאת עושה את זה ."אני ממש שונא את זה
,ואמרתי
.אני רוצה שתינשא בשנית"
.אני רוצה שתמצא מישהי לאהוב
,אני רוצה שתחכה פרק זמן סביר
."אבל אני רוצה שתמצא מישהי אחרת
,והוא אמר, "בסדר, לכי". ואמרתי
.חשבתי על זה הרבה"
"...במגירה הימנית בשולחן שלי
.והוא כזה, "אלוהים
"הכנת רשימה של נשים שתסכימי שאתחתן איתן
והייתי כזה, "לא. אבל הכנתי רשימה של נשים
.שאני אוסרת עליך להינשא להן
...כי אני צריכה לוודא
,שאם תינשא למישהי מהרשימה הזאת
.אני אחזור
."ובשונה מהסרטים, זה לא יהיה כיף
והוא כזה, "תיכנסי לאוטו לפני שאני מתחתן ."עם מישהי אחרת. לכי
,כמה מכם עושים את זה מתייחסים לאושר כאל איום
,כי כשאנחנו מאבדים את היכולת להיות פגיעים .אושר הופך לרגש מאיים
.אנחנו מפחדים להרשות לעצמנו לחוש אושר
ומשתתפי המחקר שהרשו לעצמם להתמסר לאושר
.חלקו רק משתנה משותף אחד .מכל המשתנים, היה רק משתנה אחד משותף
האנשים שהרשו לעצמם להתמסר לאושר ,לא ערכו חזרה גנרלית לטרגדיה
,הם לא התכוננו לדברים נוראים .הם פשוט התמסרו לאושר
מה לדעתכם המכנה המשותף .הם היו אסירי תודה-
.אסירי תודה
.אסירי תודה. הם היו אסירי תודה
.העניין הוא כזה, פגיעות מתבטאת בצורה פיזית
.היא מעבירה רעד בגוף שלנו
.אנחנו מרגישים את זה בתוכנו .כשאנחנו חשים פגיעים, הגוף שלנו מגיב
יש אנשים שרואים בזה אזהרה ,ומתחילים לערוך חזרה גנרלית לדברים רעים
ויש אנשים שמשתמשים בזה .כתזכורת שעלינו להיות אסירי תודה
לעולם לא אשכח איך עמדתי במפתן הבית ,והבטתי באלן, הבת שלי
הולכת לאוטו
.עם החבר שלה לנשף של כיתה י"ב
,עמדתי בדלת, והם הלכו לטנדר שלו
ומה הדבר היחיד שעובר לי בראש
תאונת דרכים, נכון
.אני זוכרת שאמרתי, "אני אסירת תודה. תיהנו
אני אסירת תודה, אני ממש אסירת תודה
.על הזכות להיות חלק מהתהליך הזה
."אני אסירת תודה
,הבן שלי צ'רלי עמד לידי
,הסתכל על סטיב שעמד בצד השני, ואמר
"מה עובר על אימא"
,והוא אמר, "תן לה להגיד שהיא אסירת תודה
.אחרת יהיה פה מסוכן
"!אסירי תודה, כולנו אסירי תודה
אבל כשאנחנו אסירי תודה אנחנו פגיעים, נכון
כשאנחנו אסירי תודה אנחנו פגיעים. לפעמים ,אנו מפחדים לומר שאנחנו אסירי תודה על משהו
,כי אם מישהו יקשיב .הוא יוכל לקחת את הדבר הזה מאיתנו
.כאילו, האל שלי לא עושה את זה
.אבל לפעמים אני בכל זאת מפחדת
אחת החוויות המדהימות ,במסגרת המחקר שאני עורכת כבר 15 שנים
היה לי הכבוד לשבת מול אנשים .שעברו אירועים קשים ושרדו
.ירי המוני, מוות של ילדים, רצח עם
ובאמת ניסיתי להבין בעזרתם
כיצד אנחנו יכולים להשתפר כחברה
ולהגיש עזרה
.באופן מלא חמלה
יש ערב רב של משתנים ,הקשורים לאושר ולאסירות תודה ולחמלה
:ולמדתי שלושה דברים
ראשית, כל האנשים שראיינתי .אמרו את אותו הדבר
,לא משנה מאיזו טראומה הם החלימו, הם אמרו
,כשאתה אסיר תודה על מה שיש לך"
אני מבין שאתה מבין ."את גודל האובדן שחוויתי
לעיתים קרובות אנחנו מפחדים ,להיות אסירי תודה על מה שיש לנו
בייחוד בפני אנשים ,שחוו טראומה גדולה או אובדן גדול
.כי נדמה לנו שזה חסר רגישות
,אבל זה ממש קשה כי כשאנחנו מסרבים להיות אסירי תודה
ולהראות תמונה של הילד שלנו ,לאנשים שאיבדו ילד
...מה שהם רואים זה
,לא רק שאתה מסרב לדבר איתי על הילד שלך"
אתה גם לא מאפשר לי ."לדבר על אובדן הילד שלי
מבינים ההכרה בכך שאתה אסיר תודה .יכולה לעזור לאנשים להחלים
.ואנחנו לא חושבים על זה ככה
הדבר השני שלמדתי וששינה אותי
הוא שכשביקשתי מהמרואיינים ,לספר לי על האבל, על הגעגועים, על האובדן
הם אמרו לי שהדבר שהפתיע אותם יותר מכול
,הוא הגעגועים לרגעים הרגילים
.יותר מכל דבר אחר
הם התגעגעו לדברים הפשוטים והרגילים
.שמעולם לא שמו לב אליהם בזמן שהם קרו
,אישה אחת אמרה לי ,אימי נהגה לשלוח לי הודעות מוזרות"
.כי היא לא הבינה איך משתמשים בטלפון
,והייתי כזה, 'אימא, תלמדי להשתמש בטלפון .ואז תסמסי
ועכשיו הייתי נותנת הכול כדי לקבל הודעה .מאימא שלי, אפילו עם מלא אימוג'ים
.פשוט הודעה מאימא שלי ."אבל עכשיו היא איננה
.ראיינתי בני זוג שהילד שלהם מת מסרטן
.הוא היה בן ארבע
,והם אמרו, "נהגנו לנזוף בו כל הזמן
"!'תפסיק לטרוק את הדלת
...זה היה הקטע החביב עליו, יודעים פשוט
והוא אמר, "לפעמים אני ובעלי עומדים בדלת האחורית
,וטורקים אותה במשך חמש-עשר דקות ."רק כדי לשמוע את הצליל הזה
...יש רגעים... ועבור כולנו
- הלקח שלמדתי מכך, ואולי זה ידבר גם אליכם
לפעמים אני שקועה במרדף ,אחרי רגעים בלתי נשכחים
,ואני לא שמה לב לרגעים הרגילים
הרגעים שאתגעגע אליהם יותר מכול .אם הם יילקחו ממני
.יודעים הבת שלי עושה משהו מעניין
.היא הייתה בערך בת עשר, אולי בת תשע בזמנו
,אספתי אותה מביה"ס ביוסטון, שם אנחנו גרים
,נסענו לפארק הרמן ושטנו בסירת פדלים
.והאכלנו את הברווזים בלחם ישן
.הסתכלתי עליה והיא הייתה בתנוחה הזאת
...אמרתי, "את בסדר" והיא עשתה
."ובסוף היא אמרה, "כן, הכול טוב
"אמרתי, "מה עשית ."והיא אמרה, "צילמתי תמונת זיכרון
"אמרתי, "מה זה תמונת זיכרון ,והיא אמרה, "לפעמים
,כשאני ממש אסירת תודה והכול מדהים
אני עוצמת עיניים ומצלמת תמונת זיכרון
כדי שאוכל להיזכר ברגע הזה ."כשארגיש בודדה או כשיהיה לי קשה
ולדעתי תמונות זיכרון .עדיפות בהרבה על התמונות בטלפון
.פשוט להקדיש רגע לעצמנו ולהתמסר לרגש הזה
מה הרגשנו באותו רגע
,הדבר הבא ,ואני מתקשה בזה, אני חייבת להודות
הוא לעשות דבר שמסב לנו אושר .סתם כי מתחשק לנו
.פשוט לבחור באושר לפעמים
,פשוט לבחור במשהו טיפשי וכיפי
.משהו שאין לו תשואה או רווח או תכלית
.פשוט לעשות דבר שמסב לנו אושר
,סטוארט בראון, שחוקר משחקים
.מגדיר משחק כהקדשת זמן לפעולה חסרת תכלית
.אני קוראת לזה התקף חרדה
,כאילו, אני מתקשה לעשות את זה
,פשוט לבחור באושר. אבל צ'רלי בן 13 עכשיו
,ובשנה שעברה, כשהיה בכיתה ו' ,בא אליי יום אחד ואמר
,"אני חייב לשפר את הציון בשיעור הזה" ."ואמרתי, "הציון שלך בסדר
,"והוא אמר, "לא, אני רוצה לנסות ."ואמרתי, "בסדר
,כעבור שבוע הוא חזר הביתה ואמר ."קיבלנו פרויקט ענק"
."ואמרתי, "בסדר
והוא אמר, "התכוונתי לעשות אותו מחר ."לפני הלימודים, אבל אולי כדאי שאתחיל
."ואמרתי, "טוב, בוא נעשה את זה
,"והוא אמר, "זה פרויקט אומנות
,והייתי כזה, "אלוהים ."אני מכורה לחומרי יצירה
."אז הייתי כזה, "בוא נלך לארון היצירה
.הוא היה צריך להכין קסדת גלדיאטור מנייר
.הוא מתחיל להכין אותה, ואני משגיחה
,מדי פעם אני מעלה רעיון .והוא כזה, "אה", שזה טוב
.והוא אומר, "מותר לנו לכתוב משהו על הקסדה
להסתכן ולכתוב משהו ."יש לי רעיון מצחיק, אבל זה קצת מוזר
."והייתי כזה, "קח סיכון
,אז הוא כותב משהו ומראה לי
,ועל קסדת הגלדיאטור שלו כתוב ."אני רץ עם מספריים"
ולדעתי זה ממש מצחיק, נכון
,אז הוא לוקח את הקסדה לביה"ס "ואני שואלת, "איך הלך
."והוא כזה, "נראה לי שלא רע
!למחרת הוא חוזר הביתה ואומר, "אלוהים
.זכיתי במקום הראשון
."קסדת הגלדיאטור הכי טובה בכל השכבה
,והייתי כזה, "אלוהים, צ'רלי
.השקעת והסתכנת
,השקעה וסיכונים לא תמיד משתלמים
.אבל שום דבר לא משתלם בלי השקעה וסיכונים
,כל הכבוד". והוא אמר
המורה אמרה שאני יכול לקבל" ,תוספת נקודות לציון הסופי שלי
."או אוצר סודי
ואמרתי, "אלוהים, כמה נקודות "מוסיפים לציון שלך
...הוא אמר
."מה בחרתי באוצר הסודי"
.כן, טוב מאוד"
.כל הכבוד!" האוצר היה עיפרון פוקימון
הייתי כזה, "מה
,אוצר סודי" אז עכשיו מדי פעם אני חושבת
,אני יכולה לעשות את זה ולהתקדם" ."או לבחור באוצר הסודי
.האושר, נכון פשוט האושר
עבודה היא תחום נוסף שבו פגיעות .מולידה דברים חשובים
.אמפתיה, אמון
...תראו
,אנשים מתקשרים אליי ואומרים "תוכלי לדבר עם צוות המנהיגות שלנו"
אני מקדישה כ-90 אחוז מזמני .בעבודה על מנהיגות
"תדברי עם הצוות שלנו"
"אולי. על מה אתם רוצים שאדבר"
".רק לא על פגיעות ובושה"
."ואני כזה, "לא בשבילי
.והם כזה... זו התגובה החביבה עליי ."אמרו לי, "רווחים ברבעון הרביעי
הייתי כזה, "הרווחים ברבעון הרביעי שלכם "לא מזיזים לי. על מה אני אדבר איתכם
,והם כזה
."יש לנו בעיה גדולה ביצירתיות וחדשנות"
"ואני כזה, "ואתם לא רוצים לדבר על פגיעות
.בלי פגיעות אין יצירתיות
.בלי סובלנות לכישלון אין חדשנות
.זה פשוט
,אם אתם לא מוכנים להיכשל .לא תוכלו להיות חדשניים
,אם אתם לא מוכנים לבנות תרבות של פגיעות
.לא תוכלו ליצור
.זה עד כדי כך פשוט
.הכלה, הגינות, גיוון
,אנחנו בעיצומו של גל תנועות חשוב כרגע
.תנועות שאני מקווה שישנו את העולם
.חיי שחורים חשובים", Time's Up, Me Too"
.הן ענקיות
.אלה תנועות ענקיות
.חיי טרנסים חשובים". התנועות האלה חשובות"
.ולתנועות האלה יש פוטנציאל לחולל שינוי
- זה מה שקורה בכל פעם שאני מגיעה לארגון ,אומרים לי
.אנחנו לא יודעים איך לנהל את השיחות האלה" .הן מעוררות בנו אי נוחות
.אנחנו מפחדים להגיד את הדבר הלא נכון
אנחנו מפחדים שהמילים שלנו ,לא יבטאו את מה שבליבנו
,שלא יבינו אותנו נכון ."שיניחו הנחות שגויות
,אני חושבת שיש לזה תשובה ברורה מאוד - וזו התשובה
,קודם כול
לא לנהל את השיחות האלה כי הן מעוררות בכם אי נוחות
.זו פריווילגיה בהתגלמותה
.הנוחות שלכם אינה במוקד הדיון הזה
.כאילו, זה לא עובד ככה
.זה פשוט לא עובד ככה
.ברור שתחטפו על הראש בשיחות האלה
,ואם אתם לבנים, סטרייטים, נוצרים ,שייכים לתרבות הרוב
.אתם תעשו טעויות
,השאלה אינה אם אתם מפלים קבוצות מסוימות
אלא אילו קבוצות אתם מפלים .וכמה קבוצות וכמה זה מושרש בכם
.זה יקרה
זה מה שאנחנו מקבלים על עצמנו .כשאנחנו מנהלים שיחות כאלה
...ככה זה עובד. ואז אתה מקשיב
,ואתה לומד
.ואתה לא מטיל אחריות על הזולת
האנשים שסובלים
מגזענות ומהומופוביה ומהטרוסקסיזם ומאפליה מגדרית
אינם אחראים ליזום את השיחות האלה
.ולבנות את השולחנות שסביבם הן מתנהלות
.זה לא עובד ככה
אנחנו חייבים לבחור באומץ על פני נחת ...ולהגיד, "תראו
,לא בטוח שאצליח, אבל אנסה
."כי אני מסרב להמשיך לשתוק
.זה מה שאסור לנו לעשות
.כן, אתם תטעו הרבה .כן, זה יעורר בכם אי נוחות
"כן, תגלו שיש לכם "שטחים מתים .שלא הייתם מודעים לקיומם
,ואז תהיו אסירי תודה על הרגע הזה
,ותקבלו על עצמכם את האחריות ללמוד את זה
,ולא תצפו מאחרים ללמד אתכם
.וככה נתקדם
אבל אם נראה לכם שאפשר שתתקיים שיחה אמיתית במדינה הזאת
או בחברות או בארגונים
על הגינות וגיוון והכלה
...בלי להפריע לנוחות שלכם
.זה לא יקרה
.וזה לא אמור לקרות
,אז כשאנחנו בונים תרבות בעבודה
,במקום שבו אין שום סובלנות לפגיעות
במקום שבו חתירה לשלמות ולבישת שריון ,נתפסות כדברים רצויים והכרחיים
.אי אפשר לנהל שיחות כאלה .הן לא פרודקטיביות
...כמה מכם חושבים שאילו מחר
,אילו היה לי שרביט קסמים
,והייתי מטילה בעזרתו קסם במשרד שלכם
,ומחר בבוקר, כשתבואו לעבודה
תגלו שלכל האנשים במשרד ,יש היכולת לנהל שיחה קשה ופרודקטיבית
כמה מכם חושבים שהמצב היה משתנה בן לילה
אילו כולם יכלו לנהל שיחות קשות
אנחנו לא מסוגלים לזה. אתם יודעים מה קורה .אנחנו מדברים על אנשים במקום לדבר עם אנשים
.וזה ממש... זה רעיל
.זה פשוט משתלט על התרבות
,מתן משוב, קבלת משוב - פתירת בעיות, קבלת החלטות מוסריות
.כל הדברים האלה נולדים מפגיעות
,אני מבינה שלא קל להיות פגיע במקום העבודה
,אבל אנחנו נמצאים בעבודה יותר ממחצית חיינו
ומעולם לא פגשתי אף אחד, לא ראיינתי אף אחד
ב-20 שנה
,שחי חיים מאושרים ומלאים .והיה אומלל בעבודה
.זה מרסק אותך
,ולכולנו יש אחריות להעז
,להביא את הלב שלנו ואת עצמנו לעבודה
.ולנהל את השיחות הקשות
מנהיגים אמיצים לעולם אינם מחרישים .לנוכח דברים קשים
התפקיד שלנו הוא לחשוף .את הדברים שלא נאמרים
מה הדבר שלא נאמר
.זה דורש אומץ ופגיעות
"אנשים שואלים, "איך ניגשים לנושא הפגיעות
ונקודת המוצא הטובה ביותר .היא הפרכת מיתוסים
.מיתוס ראשון: פגיעות היא חולשה
,הקדשתי זמן רב להפצת הבשורה הזאת - וזו התוצאה
.צמצמתי את זה לשאלה אחת
:זו השאלה
,ההגדרה של פגיעות, בהתבסס על המידע
.היא אי ודאות, סיכון, חשיפה רגשית
פגיעות היא הרגש שמתעורר בנו ,כשאנחנו חשים אי ודאות
.חשים שאנחנו בסכנה או חשופים רגשית
עבדתי עם הכוחות המיוחדים
,לפני כשנה
.ושאלתי שאלה
האם מישהו מהחיילים בקהל"
יכול לתת לי דוגמה לאומץ בחיים שלו
או לאומץ שמישהו מחבריו הפגין בחייו
דוגמה אחת להפגנת אומץ
,שלא היו מעורבים בה אי ודאות ."סכנה או חשיפה רגשית
.והשתררה דממה בקהל
...חיכיתי הרבה זמן, ולבסוף
,בחור צעיר קם ואמר .השלמתי שלושה סבבי שירות, גברתי"
."אין אומץ ללא פגיעות
אז אני רוצה לבקש מכולכם שתיתנו לי דוגמה אחת לאומץ
,בחיים שלכם או בחיים של מישהו אחר
דוגמה אחת להפגנת אומץ
שלא הייתה כרוכה .באי ודאות, בסיכון או בחשיפה רגשית
.לדעתי אתם לא יכולים
.אין אומץ ללא פגיעות
אבל כמה מכם חונכו להאמין ,שאומץ הוא ערך חשוב
.שצריך להיות אמיצים בחיים תרימו את היד
כמה מכם חונכו להאמין שפגיעות היא חולשה
,זו סתירה, "תהיו אמיצים ."אבל אל תחשפו את עצמכם
חייבים להפריך את המיתוס, נכון
."מספר שתיים, "אני לא חווה פגיעות
.ברור שכן
מישהו מכם הצליח להגיע לשלב הזה בחייו בלי לחוות אי ודאות, סכנה או חשיפה רגשית
.לא. כולנו חווים פגיעות
:העניין הוא כזה, יש לכם רק שתי אפשרויות
,או שתחוו פגיעות ביודעין
.או שהפגיעות תכה בכם
.כולנו פגיעים לפעמים ואם אתם לא בטוחים, לכו הביתה
,ותשאלו מישהו שאתם אוהבים "היי, אני יודע להתמודד עם פגיעות"
ואז קחו כמה צעדים אחורה
.ותשמעו את האמת
.אתם חווים פגיעות ביודעין או שלא ביודעין
.ואגיד לכם למה אנחנו זקוקים לזה
בחיי, הרבה יותר קל לגרום לכאב .מאשר להרגיש כאב
ואנשים לוקחים את הכאב שלהם
.ופורקים אותו על אנשים אחרים
,וכשאתה לא מכיר בפגיעות שלך
.אתה פורק את החרא שלך על אחרים
.תפסיקו לפרוק את החרא שלכם על אחרים
.נכון תפסיקו
קורים דברים מטורפים בחיים שלכם .זה בסדר, תצטרפו למועדון
.זה קורה לכולנו
הדבר החשוב הוא לא לפרוק .את התסכולים שלכם על אחרים
."שלוש, "אעשה את זה לבד .זה המיתוס החביב עליי
,פעם ניגש אליי בחור אחרי הרצאה ואמר
.אני אנסה"
.אנסה להפגין פגיעות
.אבל אנסה לעשות את זה לבד
,אראה איך ילך לי ."ואז אנסה לעשות את זה עם אחרים
...והייתי כזה
.לא נראה לי שזה יעבוד" ".אני לא יודעת למה אתה מתכוון
,והוא כזה
."אעשה את זה לבד כמה זמן"
."ואמרתי לו, "בסדר, תחזור אליי
.אי אפשר לעשות את זה לבד .אנחנו מתוכנתים ביולוגית לקשר עם אחרים
,בהיעדר קשר, אהבה ושייכות
.תמיד יש סבל
.אי אפשר לעשות את זה לבד
.אילו זה היה אפשרי, הייתי מוצאת דרך
כאדם מופנם
ומישהי שאוהבת את האנושות
,אבל לא מתה על אנשים
.הייתי מוצאת דרך
מספר ארבע, "אפשר להיפטר מתחושות ."אי הנוחות ואי הוודאות שמתלוות לפגיעות
אני עובדת עם הרבה חברות הייטק ,בסיליקון ואלי וברחבי העולם
והאנשים שם רוצים מאוד להיפטר
.מאי הנוחות שמתלווה לפגיעות
,אחד מהם אפילו אמר לי
אנחנו עובדים על אלגוריתם"
שיעזור לנו לחזות ."מתי אפשר להפגין פגיעות בנוכחות אחרים
,והייתי כזה, "ברגע שנוח לך .אתה לא מפגין פגיעות
,תקראו לזה איך שתרצו ."אבל אל תשתמשו במילה הזאת
."אמון קודם לפגיעות"
זה קשה, נכון
,קודם תרכוש את אמוני ורק אז אפגין פגיעות בפניך
,או שאפגין פגיעות בפניך ואז אלמד לתת בך אמון
"...והתשובה היא "כן, וגם
זו הצטברות איטית לאורך זמן .של פגיעות ואמון
,אנחנו לא חושפים את כל הקלפים על ההתחלה
,נעים להכיר, אני ברנה" .וזה הסוד הכי אפל שלי
"אוכל לבטוח בך לנצח
.אנחנו מתחילים בקטן ובונים אמון לאורך זמן
,אני חושפת את עצמי בפניך .ואתה מכבד את החשיפה שלי
,אבל העניין הוא כזה
אתם מספרים את הסיפור שלכם .למי שהוכיח שהוא ראוי לכך
.לשמוע את הסיפור שלכם זו זכות
אתם מספרים אותו .לאנשים שהוכיחו שהם ראויים לכך
.אתם לא מספרים אותו סתם ככה
.פגיעות ללא גבולות אינה פגיעות
."מיתוס אחרון, "פגיעות היא חשיפה
.זה חוזר לעניין הגבולות
.ציוצים על הורדת שיער במפשעה זו לא פגיעות
חשיפת הפרטים האינטימיים של הגירושים הכואבים שלכם בפייסבוק
,לעיני הילדים שלכם, שגם להם כואב כרגע
.זו לא פגיעות
.שוב, פגיעות ללא גבולות אינה פגיעות
.לא מודדים פגיעות לפי מידת החשיפה
מודדים אותה לפי מידת האומץ הדרוש כדי לאפשר לאחרים לראות אותך
.כשאי אפשר לשלוט בתוצאה זה נשמע לכם הגיוני
.בסדר, נסיים בסיפור
.הבת שלי אלן החליטה להצטרף לנבחרת השחייה
,היא החליטה להצטרף לנבחרת שמתחרה כל השנה
:וזו מחויבות גדולה, כי בבית שלנו יש כלל .אם מצטרפים לנבחרת, חייבים לסיים את העונה
,אז יום אחד אספתי אותה מאימון השחייה
,והיא הייתה אז צעירה, בערך בכיתה ה'
וראיתי... כמה מכם חוו את זה
,ראיתי רק את קו המתאר שלה מולי
,הייתי במרחק שמונה מכוניות .אבל ראיתי שהיא בוכה
.הבנתי משפת הגוף שלה שמשהו לא בסדר
,הגעתי אליה, והיא נכנסה לאוטו בבכי, ואמרתי
,מה קרה מה יש" והיא אמרה"
אני חייבת לשחות 100 מטר חזה" ."בתחרות בסוף השבוע
"!וחשבתי לעצמי, "לא! לא 100 מטר חזה
."ואמרתי לה, "בחיי, זה משחה קשה
."והיא אמרה, "אימא, את יודעת ,והייתי כזה
."זה משחה קשה, אחותי"
.תבינו, סגנון חזה הוא סגנון קשה
יום אחד הכול מתחבר .ואתה מבין איך עושים את זה
,הידיים מסתנכרנות עם הרגליים .וזה פשוט קורה
,אבל עד שזה קורה .אתה בעצם לא מזיז את עצמך קדימה כשאתה שוחה
,כשאתה לא... אתה מתקדם קצת, ואז חוזר
...ואז אתה
אז 100 מטר זה מרחק גדול .כשאתה לא מזיז את עצמך קדימה
...ואני מתה בפנים, אתם יודעים, כי
גם אני לא הייתי שחיינית מצטיינת ,ואני מכירה את הרגעים האלה
,ואני רוצה לומר לה ."פשוט תוותרי, תשכחי מזה"
אבל אני מנסה להיות אימא אמיצה
.ואני אומרת לה, "זה קשה
.נחזור הביתה, תתקלחי ונדבר על זה
."נדבר עם אבא
,אז אנחנו מגיעות הביתה
.והיא עולה להתקלח וחוזרת למטה
,סטיב בבית, ואנחנו יושבים לאכול ,והיא מתחילה לבכות שוב
,והיא מסבירה הכול לאבא שלה
.והוא אומר, "אנחנו מכבדים את המאמן שלך
.זו החלטה של המאמן
,אם זה המשחה שהוא בחר לך ."תצטרכי להתחרות בו
,ויישרתי קו עם הגישה שלו
.כמו שכתוב בספרים
אז היא התחילה לבכות ,ועלתה לחדר שלה אחרי האוכל, ואני כזה
!אני מקללת אותך, סטיב" "!היית צריך להוציא אותה מזה
"ואז היא חוזרת למטה ואומרת, "אתם בטוחים
"...ואני כזה, "אנחנו בטוחים. זה
כן. אבל אמרתי, "סטיב, מה דעתך
שהיא תדבר על זה עם המאמן שלה ."אם את לא רוצה לשחות, דברי עם המאמן
,למחרת היא חוזרת ואומרת .המאמן ג'ייסון אמר שאני מתחרה"
."אני חייבת להתחרות במשחה 100 מטר חזה
אמרתי, "זה קשה". היא פרצה בבכי
ואמרה, "חברה שלי אמרה
."שאני יכולה לפסול את המשחה
מה זה אומר ,בתחרויות שחייה מכריזים על המקצים
,"בנות, 100 מטר חזה"
,ואז קוראים לשחיינים ."משחה אחת, שתיים, שלוש"
,ותחרויות שחייה מתנהלות במהירות
,והרבה פעמים שחיינים לא מגיעים בזמן
."וזה נקרא "לפסול את המשחה
,אז החברה שלה אמרה ."כשיכריזו על המשחה שלך, אל תבואי"
,ואני מכירה את זה טוב מאוד .כי פסלתי כמה וכמה מקצים בזמני
.רק פעם-פעמיים, אבל בתחרויות חשובות
,"ואמרתי, "את יכולה לעשות את זה "והיא אמרה, "באמת
.ואמרתי, "כן, בהחלט. זו אפשרות
אבל תצטרכי לדבר עם המאמן שלך ."אם תבריזי מהמשחה
"והיא אמרה, "תקרקעו אותי
,וסטיב אמר
."לא. זו בחירה שלך, אלן"
,והיא פרצה בבכי ואמרה ."אני בחיים לא אנצח בתחרות הזאת"
."ואמרתי, "בחיים לא תנצחי בתחרות
אמרתי, "זה בטוח. אבל את יודעת מה
.לפעמים לא חייבים להגיע ראשונים כדי לנצח
לפעמים אנחנו מנצחים .כשאנחנו עושים משהו אמיץ
אולי עבורך הניצחון יהיה .לקפוץ למים ולהירטב
.אולי זה יהיה הניצחון שלך
."אולי זה ניצחון כשלעצמו
,היא אומרת
"אז אם אפסול את המשחה, לא תענישו אותי"
."ואמרתי, "כן, בסדר
,אז אנחנו מגיעים לתחרות
.מכריזים על המשחה, ואנחנו לא רואים את אלן
,ולפתע פתאום, ברגע האחרון
.היא עולה למקפצה מספר שמונה
,סטיב ואני מתמקמים בקצה הבריכה .ואז מזניקים את המתחרות, והמשחה מתחיל
,ואני רואה אותה
,קשה לה, היא מתאמצת
ואני רואה שאחרי 75 מטרים
,היא מביטה למסלולים האחרים ,כי היא במסלול הקיצוני
היא מביטה במסלולים
,ואני רואה על הפנים שלה שהיא קולטת ."אני מובילה"
,רואים אותה חושבת
"!אלוהים, אני מובילה"
,ואז, כשהיא מסיימת את 25 המטרים האחרונים
,רואים שהיא מבינה שאין עוד שחייניות בבריכה
,שהיא בפיגור אדיר
.וכל שאר השחייניות כבר יצאו מהבריכה
,ולמעשה, כשהיא מסיימת
,כל שאר המתחרות במשחה כבר יצאו מהבריכה
והמתחרות במשחה הבא ,כבר מתכוננות לקפוץ למים
.והקהל בעצם צופה ולא צופה
,ואני רואה שהיא מתקשה לצאת מהבריכה
.כי זה משחה קשה
,כשלא מתקדמים במשך כל כך הרבה זמן .זה מעייף
.באמת, זה קשה
,אני רואה אותה, והיא עוצרת ליד המאמן שלה
,והוא כורע על ברך אחת ומדבר איתה
.והוא עושה תנועות כאלה, והיא מנענעת בראשה
היא לא הורידה את המשקפת, ואני יודעת .שהיא לא הורידה אותה כי היא בוכה
...ואז היא באה אלינו ו
אני וסטיב עודדנו אותה ,כאילו אנחנו ההורים של מייקל פלפס
כאילו היא מנסה להשיג ,את הקריטריון האולימפי
תשחי!" אתם יודעים"
,אלן לבד במים, ואנשים מסביבנו כזה
"...תסיימי כבר. תשחי, לא משנה מה, פשוט"
,היא באה אלינו ומורידה את המשקפת
...והיא פשוט
.פשוט נבוכה ועייפה ומותשת
"והיא שאלה, "מותר לי לקלל
"!ואמרתי לה, "ועוד איך מותר לך לקלל
."והיא אמרה, "זה היה מבאס
,ואמרתי
."זה באמת היה מבאס"
."אמרתי, "זה היה מבאס
...והיא עצרה לרגע, השפילה מבט ואמרה
."אבל הייתי אמיצה וניצחתי"
אתם יודעים
...ו
.כן
.ובעיניי היא הייתה אמיצה וניצחה
.תקשיבו, אני לא אמרח אתכם
,קשה להפגין פגיעות, וזה מפחיד וזה מאיים
אבל זה פחות קשה, פחות מפחיד ופחות מסוכן
,מאשר להגיע לסוף החיים ולשאול את עצמנו
מה היה קורה אילו העזתי"
מה היה קורה אילו אמרתי שאני אוהב אותך "אילו קפצתי למים
.תעזו
תרשו לאחרים לראות אתכם, תענו לקריאה לאומץ
.ותקפצו למים, כי זה ישתלם
.משתלם להיות אמיצים. תודה לכולכם
.תודה
!תודה
!לילה טוב