- 2020 צולם באוגוסט -
:הביא וסנכרן F-U-Z
,בני היקר
אני אומר לך את זה .15-בשנתך ה
.בתי
.בני .בני היקר-
.אחים יקרים
אחיין, אני אומר לך את זה .15-בשנתך ה
אני אומרת לך את זה .15-בשנתך ה
,לבתי
אני אומר לך את זה .15-בשנתך ה
מבוסס על ספרו - - של טא-נהאסי קואוטס
"בין העולם וביני"
,בני היקר"
."אני כותב לך בחוכמה"
,בני
אני אומר לך את זה .15-בשנתך ה
אני אומר לך כי בשנה הזאת ראית את אריק גרנר
.נחנק למוות כי הוא מכר סיגריות
כי עכשיו אתה יודע
שרנישה מקברייד נורתה .כי היא ביקשה עזרה
שג'ון קרופורד נורה
.כי הוא הסתכל בחנות כולבו
ראית אנשים במדים ,נוסעים ורוצחים את טמיר רייס
.ילד בן 12 שהם נשבעו להגן עליו
ראית אנשים באותם מדים
,חובטים במרלין פינוק ,סבתא של מישהו
.בצד הכביש
בני, השבוע נודע לך
שהרוצחים של מייקל בראון
.לא ייענשו
.היית צעיר ועדיין האמנת
נשארת ער עד 23:00 באותו לילה .וחיכית להודעה על כתב אישום
כשבמקום זאת הוכרז :שלא יהיה, אמרת
.אני מוכרח ללכת
הלכת לחדר שלך
.ושמעתי אותך בוכה
.נכנסתי אחרי חמש דקות ,לא חיבקתי אותך
,לא ניחמתי אותך .חשבתי שלא יהיה נכון לנחם אותך
,לא אמרתי לך שיהיה בסדר .כי לא האמנתי שיהיה בסדר
אמרתי לך מה שסבא וסבתא שלך
,ניסו להגיד לי ,שזו הארץ שלך
.שזה העולם שלך
שזה הגוף שלך
ואתה צריך למצוא דרך .לחיות בתוך כל זה
להיות שחור בבולטימור בנעוריי
היה להיות עירום .בפני איתני הטבע
,בפני כל הנשק ,האגרופים, הסכינים
.הקראק, האונס והמחלות
.העירום הוא לא טעות
העירום הוא התוצאה .המכוונת של מדיניות
המערכת הופכת .את הגוף שלך לשביר
,11 הייתי בן
עמדתי במגרש חניה ."מול "סבן אילבן
הסתכלתי על חבורה של ילדים גדולים יותר
.שעמדו ליד הכביש
.15:00 זה היה קצת לפני
'הייתי בכיתה ו .והלימודים הסתיימו
עדיין לא היה מזג אוויר .לקטטות בתחילת האביב
התמקדתי בילד עם עור בהיר .עם ראש ארוך ועיניים קטנות
.הוא זעף
הוא הכניס יד למעיל הסקי שלו
.ושלף אקדח
,אני זוכר את זה בהילוך איטי
.כאילו זה היה חלום
.הילד עמד שם ונופף באקדח
,הוא הוציא אותו לאט
.הכניס אותו והוציא אותו שוב
בעיניו הקטנות
ראיתי זעם גואה .שהיה יכול למחוק את גופי ברגע
.הילד לא ירה
.הוא לא היה צריך לירות
,הוא אישר את מקומי בסדר
הוא הראה .כמה קל היה לבחור בי
,מערב בולטימור
היכן שילדים .חוששים לגופם דרך קבע
.מי יודע מה הביא את הידע הזה
,השיכונים, אבא חורג שיכור
אח גדול שקיבל ,זעזוע מוח מהמשטרה
.בן דוד שהוצמד בכלא עירוני
,באיזה מקום ,מעבר לחגורת האסטרואידים
היו עולמות אחרים .שילדים לא חששו בהם
הבנתי שהחלק שלי .בגלקסיה האמריקאית הוא שחור
.החלק האחר לא
,הרגשתי אי-צדק קוסמי
,אכזריות עמוקה
תשוקה שאי אפשר לרסן
.לשחרר את גופי מהכבלים ולהימלט
,ידעתי שיש עולם אחר .פרוורי ואינסופי
,מאורגן סביב צלי, פאי
.גלידות
ומשאיות צעצוע קטנות .משוחררות בחצרות מיוערות
.ראיתי את החלום הזה כל חיי
אלה בתים מושלמים .עם מדשאות מושלמות
ברביקיו ביום הזיכרון ,ושבילי גישה
.בתים בעצים, וצופים
,לחלום יש ריח של מנטה
.אבל טעם של עוגת תות
.החלום נראה השיא
,להתעשר ולגור בבית פרטי בכפר
,בקהילה קטנה ברחוב ללא מוצא
.עם השבילים המתעקלים
היכן שצילמו סרטי נוער .ובנו בתים בעצים
בשנה האבודה האחרונה לפני המכללה
בני נוער עשו אהבה .במכוניות שחנו ליד האגם
החלום
,נראה סוף העולם בשבילי
.שיא השאיפה האמריקאית
מה עוד יכול להתקיים ?מעבר למרחקים, מעבר לפרוורים
זמן רב רציתי להימלט ,לתוך החלום
לקפל את ארצי מעל ראשי .כמו שמיכה
.אבל זו לא הייתה אפשרות
.כי החלום מונח על גבנו
.המצעים עשויים מגופנו
,בשל הידיעה הזאת
הידיעה שהחלום ממשיך ,במאבק עם העולם הידוע
.הייתי עצובה על ארצי
,אבל מעל הכול .באותו רגע הייתי עצובה בשבילך
אתחיל ואומר .שאני לא מרגישה טוב היום
אני לא מרגישה טוב כי ירדתי במדרגות
,וראיתי אנשים צועקים ,קופצים, זורקים פריזבי
.בזמן שמתחוללת מלחמה
אני רק רוצה לדעת .מה האנשים כאן חגגו
?מה יש לחגוג
לכל מי שמאמין ויכול .לבוא ולהילחם, כוח לאנשים
,הייתי ילדה סקרנית
אבל בתי הספר .לא התעניינו בסקרנות
.הם התעניינו בצייתנות
בכל פברואר בני כיתתי ואני נאספנו בכינוסים
לסקירה טקסית .של התנועה לזכויות האזרח
המורים שלנו דחפו אותנו ,לדוגמאות של הצעדות לחופש
.הנסיעות לחופש וקיצי החופש
החודש לא עבר בלי שורה של סרטים
שהיו מוקדשים לתהילה .של מכות מול המצלמות
צינורות המים שקרעו את בגדיהם .והפילו אותם ברחובות
הם אהבו את הכלבים ,ששיסעו את ילדיהם לגזרים
את הגז המדמיע .שמילא את ריאותיהם
.נראה שהם אהבו את הטרוריסטים
לעולם לא היה זמן לילדות .של ילדים וילדות שחורים
חשתי שבתי הספר .מסממים אותנו במוסר כוזב
למה רק הגיבורים שלנו ?היו לא אלימים
?למה הם מראים לנו את זה
,לו יכולתי לבחור דגל אז
הוא היה רקום בדיוקן של מלקולם אקס
,לבוש בחליפת עסקים ,עניבתו מתנדנדת
.יד אחת מסיטה וילון
.היד השנייה מחזיקה ברובה כי הדיוקן הזה-
.הביע את כל מה שרציתי להיות
.בשליטה, נבון
.מעבר לפחד
.אהבתי את מלקולם .מלקולם לא שיקר
...בניגוד לעולם החולמים הוא לא ביקש-
לגרום לאנשים שהאמינו שהם לבנים .להרגיש נוח
אם אתם לא יכולים לעשות בשביל עצמכם
מה שהאדם הלבן ,עושה בשביל עצמו
אל תגידו .שאתם שווים לאדם הלבן
אם אתם לא יכולים להקים מפעל ,כמו שהוא מקים מפעל
.אל תדברו על שוויון
זו הייתה הכרזה על שוויון
.מושרשת בקדושת הגוף השחור
אל תמסרו את הגוף שלכם .לאלות של השריפים בבירמינגהם
או לכוח הכבידה הערמומי .של הרחובות
.השחור יפה
.כלומר, הגוף השחור יפה
,צריך לשמור על השיער השחור
.צריך לשמור על העור השחור
.צריך להגן על האפים שלנו
ואסור לנו למסור .את עצמנו המקוריים
.אחד מאחד
.להשחתה וביזה
.אם אתה שחור, נולדת בכלא
.הרגשתי את האמת בזה
הרגשתי את האמת בזה ברחובות .שהייתי צריכה להימנע מהם
בשעות ביום שבהן אסור היה לי .להיתפס הולכת הביתה מבית הספר
.בהיעדר השליטה שלי על גופי
,אולי גם אני אחיה חופשייה אולי גם לי יהיה אותו כוח ישן
.שהניע את האבות לדבר
.לא, לפעול
.כאילו הגוף שלי הוא שלי
- לפגוש את מכה -
,התקבלתי לאוניברסיטת הווארד
.אבל מכה עיצבה אותי
,המוסדות האלה קשורים .אבל לא זהים
אוניברסיטת הווארד היא מוסד של השכלה גבוהה
שמתעניין במבחני קבלה ,ללימודי משפטים
,בסיום לימודים בהצטיינות .באחוות
המכה היא מכונה שנוצרה כדי לתפוס ולרכז
את האנרגיות השחורות של כל האפריקאים
.ולהחדיר אותן ישירות לסטודנטים
רוב בתי הספר השחורים היו מפוזרים כמו מבצרים
בישימון הגדול .של הקונפדרציה לשעבר
.הווארד הייתה בוושינגטון
.עיר השוקולד
ולכן היא הייתה בקרבה .לכוח הפדרלי ולכוח השחור
התוצאה הייתה בוגרים .מז'אנרים ומדורות רבים
.אמירי ברקה
.ת'ורגוד מרשל
.אוזי דיוויס
.קוואמי טורה
,ההיסטוריה, המיקום, הבוגרים
.המכה, צמתים של גלות שחורה
בחצר, המדשאה המשותפת ,במרכז הקמפוס
,היכן שהסטודנטים נאספו
ראיתי כל מה שידעתי על השחור שאני
.כפול גרסאות אינסופיות למראה
היו הצאצאים של האצילים הניגרים
שהצמידו אגרופים עם הקירחים
במעילי רוח סגולים .ונעלי טימברלנד חומות
,הבנות מקליפורניה שהתאסלמו .בחצאיות ארוכות וחג'אב
היו אנשי הכתות הנוצריות .והמשוגעים לארון הקודש
.הגאונים במתמטיקה
זה היה כמו להקשיב ל-100 גרסאות ,שונות של שיר הגאולה
.כל אחת בצבע ובסולם שונה
,ומעל כל זה .ההיסטוריה של הווארד עצמה
- אוניברסיטה שחורה -
המכה, את ההיקף של שחורים במרחב ובזמן
אפשר לחוות בהליכה של 20 דקות בקמפוס
בעקבותיהן של זורה ניל הרסטון .וטוני מוריסון
הסטודנטים שבילו מול ,אולם הזיכרון לפרדריק דאגלס
היכן שמוחמד עלי דיבר פעם לאבותיהם
.בהתנגדות לווייטנאם
לא קשה לראות שגן עדן ללבן
.הוא גיהינום לשחור
ראיתי את זה בהמוני הסטודנטים
,'מול תאטרון איירה אולדרידג
.היכן שדוני התוואי שר פעם
,הסטודנטים מחאו כפיים .שרו, רקעו, קראו, דרכו
חלק מהבנות ישבו מול תורן
עם בל הוקס וסוניה סנצ'ז .ותיקי קש
,חלק מהבנים ,בשמות יורובה חדשים
פונים לבנות .ומצטטים את פרנץ פנון
.חלק מהם היו מפנמה, מברבדוס
,חלק ממקומות שלא שמעתי עליהם .אבל כולם היו לוהטים ומדהימים
,עשיתי הפסקה מהלימודים יצאתי לחצר
,ודמיינתי את מלקולם בתאו .לומד מהספרים
.הרגשתי כלואה בבורות שלי
.היו לי שאלות שעדיין לא הבנתי
,רציתי לחפש דברים .לדעת דברים
.חיפוש הדעת היה חופש בשבילי
העולם השחור התרחב לנגד עיניי וראיתי שהעולם הזה
הוא יותר מתשליל .של מי שהאמינו שהם לבנים
אנשים שחורים שמגלמים את כל המגוון הגופני
.וסיפורי חיים
,בגופנו המופרד היינו פוליטיים .קוסמופוליטיים
הגולה השחורה .לא הייתה רק העולם שלנו
במובנים רבים היא הפכה .לעולם המערבי עצמו
האור של הבנה חדשה .מאיר עליכם היום
כשמשלימים טיפוס ארוך ,חשים קודם סחרחורת
בלבול וקוצר נשימה .בגלל הגובה הרב
אבל כשמתרגלים לטיפוס .המוח נפתח לשלווה שבניצחון
המורשת של הווארד ,לא קשורה לכסף שתרוויחו
אלא לאתגרים .שתבחרו להתמודד איתם
כשאתם מתחילים את דרככם ,המשיכו הלאה בגאווה
.המשיכו הלאה עם מטרה
.שאלוהים יברך אתכם
.אני אוהב אותך, הווארד
.הווארד לנצח
בשנה השנייה שלי בהווארד
.התאהבתי בה קשות
בחורה יפה מקליפורניה
שנהגה לרחף בקמפוס .בחצאית ארוכה וכיסוי ראש
.אבא שלה היה מבנגלור
?איפה זה
.אני זוכר את הבורות שלי
אני זוכר שהסתכלתי עליה אוכלת בידיים
והרגשתי לא תרבותי .עם המזלג שלי
אני זוכר שהיא נסעה להודו לחופשת האביב
וחזרה עם בינדי ותמונות .של בני דודיה ההודים המחייכים
.אמרתי לה: את שחורה
.כי זה כל מה שהיה לי
בדירה הקטנה שלי .היא נישקה אותי והקרקע נפתחה
.כמה שירים נוראים כתבתי עליה
היא הייתה בשבילי שער גלקטי .מהכוכב המגביל והעיוור
היא החזיקה את השושלת .של עולמות אחרים בגופה השחור
,התאהבתי שוב ,זמן קצר אחר כך באופן דומה
.בבחורה אחרת
.גבוהה עם רסטות גולשות
גידלה אותה ,אמא יהודייה בעיירה קטנה
.כמעט רק של לבנים בפנסילבניה
עכשיו בהווארד .היא עברה בין נשים וגברים
.היא הצהירה את זה בגאווה .הייתי המום
.זה משהו ששחורים עשו
היא לימדה אותי .לאהוב בדרכים חדשות
גדלתי בבית ,עם שוויון בין אהבה ופחד
.לא היה מקום לרכות
,אבל הבחורה הזאת גילתה משהו .שאהבה יכולה להיות רכה
,שרכה או קשה .אהבה היא מעשה גבורה
.התאהבתי במכה בפעם האחרונה
איבדתי את שיווי המשקל ואת כל הנערות שלי
.בקסמה של בחורה משיקגו
.זו אמא שלך
עמדתי עם ג'וינט ביד אחת .ובירה ביד השנייה
שאפתי, העברתי אותו
.לבחורה משיקגו
כשנגעתי באצבעותיה הארוכות האלגנטיות
.רעדתי מעט מההדף
היא קירבה את הג'וינט ,לשפתיה בצבע השזיף
,שאפה, נשפה
.ושאפה שוב את העשן
הסתכלתי על התצוגה של עשן ואש
.וכבר הרגשתי את ההשפעה
.הייתי אבוד, ברחתי
,תהיתי איך יהיה לחבק אותה
,שהיא תשאף אותי .לחזור אליה ולעזוב אותה
היא הייתה בחורה שחורה שאמרו לה בילדותה
,שכדאי שהיא תהיה חכמה
.כי המראה שלה לא יציל אותה
כשהייתה אישה צעירה
אמרו לה שהיא יפה מאוד .יחסית לאישה כהת עור
היה בה ידע
.של אי-צדק קוסמי
אותו ידע שהצצתי עליו לפני שנים
כשראיתי את הבנים עם שיער הזהב עם משאיות הצעצוע
.וקלפי פוטבול
והבנתי במעומעם את .המחסום הגדול בין העולם וביני
,שום דבר בינינו לא היה מתוכנן .גם לא אתה
.זימנו אותך מתוך עצמנו
.לא קיבלת זכות הצבעה
היית ראוי .לכל ההגנה שיכולנו לגייס
היה לפניך
.והיה אחריך
,בזמן אחריך
.אתה האל שלא היה לי
.נכנעתי לצרכיך
וידעתי אז
שעליי לשרוד .לא רק למען ההישרדות
.עליי לשרוד בשבילך
.אתה נולדת באוגוסט
.בן, המאבק הוא בשמך, סאמורי
,נקראת על שם סאמורי טורה שנאבק במתיישבים הצרפתים
.על הזכות על גופו השחור
,הוא מת בשבי
,אבל רווחי המאבק הזה הם שלנו
גם כשמטרת המאבק שלנו .לא בהישג ידנו
לא הבטיחו לאף אחד מאיתנו ,לסיים את המאבק על רגלינו
.באגרופים מונפים מעלה
,לא יכולנו לשלוט במספר האויבים .בכוחם או בנשקם
.לא קבענו את כיוון הרחוב
אבל למרות זאת אנחנו יכולים ומוכרחים
.לקבוע את אופן ההליכה שלנו
.זו המשמעות העמוקה של שמך
.שלמאבק יש משמעות בפני עצמו
.אתה רואה? ידעתי בדיוק
שיחה למוקד החירום - - קול וצילום מהמצלמה של החשוד
.הנהג מבולבל
מעט לפני שנולדת עצרו אותי .'שוטרי מחוז פרינס ג'ורג
אותה משטרה שהמשוררים .בוושינגטון הזהירו אותי ממנה
,הם התקרבו לשני צדי המכונית .האירו בפנסים לתוך החלונות
לקחו את מסמכי הזיהוי שלי .וחזרו לניידת
.ישבתי שם מפוחד
עצרתי אותך .כי אורות הבלמים שלך כבויים
,יש לך רק אור בלם פעיל אחד .בצד של הנוסע
?יש לך רישיון וביטוח
'ידעתי ששוטרי מחוז פרינס ג'ורג .הרגו את אלמר קליי ניומן
הם טענו שהוא הטיח .את ראשו על קיר הכלא
?תצא בשביל מה .אדוני, לא
ידעתי שירו בג'רי הופקינס
ואמרו שהוא ניסה .לקחת את האקדח של השוטר
ידעתי שהכו את פרדי מקאלום עד שהוא כמעט התעוור
.והאשימו רצפה קורסת
אני במכונית שלי, למה אני צריכה ?לכבות את הסיגריה שלי
.את יכולה לצאת עכשיו
אני לא צריכה לצאת .מהמכונית שלי. -צאי מהמכונית
...הזדהיתי ו ...צאי-
שמעתי דיווחים ,על שוטרים שחנקו מכונאים
,ירו בעובדי בניין
שהטיחו חשודים .בדלתות זכוכית של מרכזי קניות
.ידעתי שעשו את זה דרך קבע
?אתה רוצה לירות בי .יש לו אקדח והוא יירה בי
.צאי מהמכונית מיד
,ידעתי שהם ירו על מכוניות נעות ,ירו על אנשים לא חמושים
ירו בגב של אנשים .וטענו שירו עליהם
בשלב הזה בהיסטוריה האמריקאית שום משטרה לא ירתה
.'יותר ממשטרת מחוז פרינס ג'ורג
,האף-בי-איי פתח חקירות רבות .לפעמים באותו שבוע
.מפכ"ל המשטרה קיבל העלאה
זכרתי את כל זה ,כשישבתי במכונית שלי
.באחיזתם
,מוטב שיירו בך בבולטימור
.היכן שיש צדק ברחובות
אולי מישהו ידאג .שהרוצח ייתן דין וחשבון
,אבל השוטרים האלה .הגוף שלי היה שלהם
הם יכלו לעשות מה שהם רוצים
,ואם אחיה כדי להסביר .לא תהיה משמעות לתלונה
.השוטר חזר
הוא מסר לי בחזרה .את הרישיון שלי
.הוא לא סיפק הסבר לעצירה
באותו ספטמבר "לקחתי את "וושינגטון פוסט
וראיתי ששוטרי .מחוז פרינס ג'ורג' הרגו שוב
לא יכולתי שלא לחשוב .שזה היה עלול לקרות לי
,כשהחזקתי אותך ,כבר היית בן חודש
ידעתי שאובדן כזה .לא יהיה רק שלי
.סרקתי את הכותרת
הזוועות שלהם .נראו נפוצות כל כך
הסיפור המשיך ליום שני
וכשקראתי עוד יותר
ראיתי שמי שנהרג .היה סטודנט בהווארד
ביום השלישי .הופיעה תמונה עם הסיפור
- הירי המשטרתי האחרון -
.הבטתי בזה והתמקדתי בדיוקן
,ראיתי אותו שם .קפוא בגחלת נעוריו
.פניו היו רזות, חומות ויפות
על הפנים האלה ראיתי חיוך פתוח וקליל
.של פרינס כרמן ג'ונס
,אני יודע שאהבתי את הילד הזה .פרינס ג'ונס
.כלומר, חייכתי כשראיתי אותו
.הרגשתי חום כשהייתי לידו
והייתי עצוב כשהגיע היום להצמיד אגרופים
.ושאחד מאיתנו יעזוב
הוא היה טוב
ונראה שהייתה לו קלות .עם כל אדם ועם כל דבר
,זה לא יכול להיות נכון
אבל יש אנשים .שמצליחים באשליה ללא מאמץ
.פרינס היה אחד מהם
בחור שאני חושב עליו בכל יום
ואני צופה שאחשוב עליו .בכל יום בשארית חיי
כי כשהצעירים נהרגים
יש סביבם הילה .של כל מה שהיה אפשרי
.כל מה שנבזז
,אוכל לומר רק מה שראיתי .מה שהרגשתי
.אני חושב שכשלתי בחזרה
אני חושב שסיפרתי .לאמא שלך מה קראתי
.אני זוכר בוודאות מה הרגשתי
.זעם
וכוח המשיכה הישן .של מערב בולטימור
כוח המשיכה שדן אותי .לבתי הספר, לרחובות, לריק
פרינס ג'ונס יצא .ועדיין לקחו אותו
אף שכבר ידעתי שלא אאמין ,לשום הסבר שיצדיק את הלקיחה
.ישבתי לקרוא את הסיפור
הבלש ירה 16 קליעים - - לרכבו של פרינס ג'ונס
.היו מעט מאוד פרטים
ירה בו שוטר .'ממשטרת מחוז פרינס ג'ורג
,'לא במחוז ג'ורג ,אפילו לא בוושינגטון
.איפשהו בצפון וירג'יניה
.פרינס נסע לראות את ארוסתו
.הוא נהרג במרחק מטרים מביתה
העד היחיד להרג של פרינס ג'ונס .היה הרוצח עצמו
השוטר היה לבוש .כסוחר סמים סמוי
הוא נשלח לאתר אדם שגובהו 1.62 מטר
.וששקל 113 ק"ג
אנחנו יודעים מהפתולוג שהגובה של פרינס היה 1.90 מטר
.ומשקלו 95 ק"ג
השוטר טען שפרינס .ניסה לדרוס אותו בג'יפ שלו
...ידעתי
.שהתובעים יאמינו לו
אנחנו יודעים שהרשויות שהוטל עליהן לחקור את הירי
לא עשו הרבה כדי לחקור את השוטר
ועשו כל שביכולתן .לחקור את פרינס ג'ונס
החקירה הזאת לא הפיקה מידע שיסביר למה שפרינס ג'ונס
יעביר פתאום את השאיפות שלו
.ממכללה לרצח שוטרים
המפקח זוכה - - במקרה של פרינס ג'ונס
האישומים הקשורים - - להריגה של ג'ונס בוטלו
השוטר הזה
קיבל את מרב הכוח
.ונשא במעט מאוד אחריות
.הוא לא הואשם בדבר
.איש לא העניש אותו
.הוא חזר לעבודתו
בן, אתה יודע כעת שלמשטרה .יש סמכות לחסל את גופך
,לא משנה אם זה נובע מאי-הבנה
לא משנה אם החיסול .מגיע ממדיניות טיפשית
תמכור סיגריות בלי האישור הנכון
.ואפשר לחסל את הגוף שלך
תפנה לגרם מדרגות חשוך .ואפשר לחסל את הגוף שלך
נדיר שהמחסלים .ייתנו דין וחשבון
.בעיקר, הם יקבלו פנסיות
.זה נפוץ לאנשים שחורים
.זה ישן לאנשים שחורים
,הרגתי שחור בהגנה עצמית - - אומר איש חוק
מושבעים באמייט - - זיכו את הרסט
- הרברט לי -
עוד שני לבנים נכלאו - - על רצח שחור בלינקולן
אין כתבי אישום - - במחוז לינקולן
- למאר סמית -
הוזמנה חקירה - - על מותו של שחור
- ליווינגסטון טוען לחפותו -
- וילי אדוארדס הבן -
- הארייט והארי מור -
ארבע ילדות שחורות - - מתו בהפצצת כנסייה
,סינתיה וזלי, דניס מקנייר - - קרול רוברטסון, אדי מיי קולינס
אמא, שלחו את הרוצח ,של פרינס ג'ונס בחזרה לעבודתו
.כי הוא לא היה רוצח
...הוא היה
.הוא היה איתן טבע
סוכן חסר אונים .של חוקי הפיזיקה של עולמנו
.עלה בדעתי שאת לא תימלטי
שהיו אנשים נוראים שקבעו תוכניות בשבילך
.ואני לא יכולתי לעצור בעדם
אנשים שחורים אוהבים .את ילדיהם באובססיביות
יש לנו רק אתכם .ואתם באים אלינו בסכנה
אני חושבת שנעדיף להרוג אתכם בעצמנו
לפני שנראה אתכם נהרגים .ברחובות שאמריקה עשתה
רק אחרייך .הבנתי את האהבה הזאת
.הבנתי את האחיזה של אמא שלי
היא ידעה שהגלקסיה עצמה .יכולה להרוג אותי
שכל כולי יכולה להתנפץ
וכל המורשת שלה .תישפך על מדרכה כמו יין גרוע
.תחשבי על פרינס ג'ונס
,תחשבי על כל החיבוקים
,כל הבדיחות הפרטיות
,המנהגים, הקריאות .השמות, החלומות
כל הידע המשותף והיכולת של משפחה שחורה
.מוחדרים לכלי של בשר ועצמות
תחשבי על מסיבות הפתעה ,ליום הולדת, מעונות
.מסלולי מרוץ ורכבות צעצוע
.תחשבי על אנציקלופדיה ויצירה
כרטיסי אשראי ,שמשמשים לחופשות
.צ'קים שנכתבו לצילום משפחתי
,תחשבי איך הכלי הזה נלקח נופץ על הבטון
ואף אחד לא ייתן דין וחשבון .על ההרס הזה
כל המקרה הזה .לקח אותי מפחד לזעם
.אש בשארית חיי
,רובנו שותים את הלעג שלנו נקי .מחייכים על זה
אני כתבתי על ההיסטוריה .'של משטרת פרינס ג'ורג
זה מה שידעתי: השוטר .שהרג את פרינס ג'ונס היה שחור
הפוליטיקאים שהעצימו .את השוטר הזה, שחורים
פוליטיקאים שחורים .טובים פי שניים, ללא דאגה
.האינטרנט כבר פרח
.זה ודאי נשמע לך מוזר
כל חייך כשהייתה לך שאלה הקלדת את השאלה במקלדת
,ותוך שניות .זרם של תשובות אפשריות
,אני זוכר את מכונות הכתיבה .64 השחר של קומודור
ימים שבהם לשיר שאהבתם .היה רגע ברדיו והוא נעלם
הסקרנות שלי במקרה של פרינס ג'ונס
,פתחה עולם של גזירי עיתונים .היסטוריות וסוציולוגיות
,התקשרתי לפוליטיקאים .תחקרתי אותם
אמרו לי שהאזרחים מעדיפים לבקש תמיכה מהמשטרה
.ולא להתלונן על אלימות
אמרו לי שאזרחים שחורים ,חשים נוח
.שיש להם חוסר סבלנות לפשע
,ראיתי את התאוריות האלה בעבר .במורלנד
הכרתי את התאוריות האלה גם בפה של שחורים
,שהצדיקו את בתי הכלא
.טענו לגטאות ולשיכונים
ראו את ההרס של הגוף השחור .כמקרי לשימור הסדר
אני הבנתי מה שהייתי נותן בבולטימור
לשורה של שוטרים .שיסיירו בדרך שלי לבית הספר
.לא היו שוטרים כאלה
,כשראיתי את המשטרה .משהו כבר קרה
ידעתי כל הזמן שיש כאלה שהבטיחות בשבילם
,היא בבתי ספר ,תיקי השקעות, גורדי שחקים
שעות, אנשים עם נשק .שהסתכלו עלינו בבוז
.ביטחון היה ערך גבוה יותר מצדק
בן, גידלתי אותך .לכבד כל אדם כיחיד
.אתה צריך להביע אותו כבוד לעבר
עבדות היא לא .גוש בשר בלתי מוגדר
זו שפחה מסוימת
,שראשה פעיל כמו שלך
שמגוון הרגשות שלה ,רחב כמו שלך
שמעדיפה את האופן שבו האור נופל .במקום מסוים ביער
שאוהבת את אמה .בדרכה המורכבת
היא חושבת שאחותה .מדברת בקול רם מדי
,יש לה בת דודה מועדפת ,עונה מועדפת
היא מצטיינת בתפירת שמלות
ויודעת בתוך עצמה שהיא .נבונה ובעלת יכולת כמו כל אחד
לאישה הזאת .עבדות היא לא משל, היא גיהינום
.זה הלילה שלא נגמר
אורך הלילה הזה .הוא רוב ההיסטוריה שלנו
העבדים לא היו אבנים בדרכך
וחייהם לא היו פרקים ,בהיסטוריית הגאולה שלך
הם היו אנשים
שהפכו לדלק למכונה האמריקאית
וזה שגוי לטעון ,שהנסיבות שלנו בהווה
,לא משנה עד כמה הן השתפרו הן גאולה על החיים
של אנשים שלא ביקשו את הגאולה הקדושה אחרי מותם
.של מוות למען ילדיהם
אני אוהב אותך .ואני אוהב את העולם
אני אוהב אותו יותר .עם כל סנטימטר שאני מגלה
.אבל אתה ילד שחור
אתה לא יכול לשכוח .כמה לקחו מאיתנו
איך שינו את הגופות שלנו
.לסוכר, טבק, כותנה וזהב
.גרנו בדירת מרתף בברוקלין
אני זוכר שלווינו 200 דולר מבן .והרגשנו כאילו הם מיליון דולר
אני זוכר שסבא שלך בא לניו יורק
.ולקח אותי לאכול אוכל אתיופי
.הוא נתן לי צ'ק בסך 120 דולר
,הצעתי למגזינים שונים .בלי הצלחה
.200 שונה הלוותה לי עוד
.שרפתי הכול על תרמית
עשיתי משלוחי אוכל למעדנייה .קטנה. ניסיתי להיות סופר
,נסעתי ברכבת למנהטן .השבועות נראו לי ללא תכלית
הגענו חודשיים .לפני 11 בספטמבר
.לכולם יש סיפור, הנה שלי
אמא שלך, דודתך שונה ,והחבר שלה ג'מאל
,היינו על הגג .הסתכלנו על הנוף
.תימרות עשן גדולות
כולם הכירו מישהו .שהכיר מישהו שנעדר
אבל כשהסתכלתי על ההריסות .של אמריקה לבי היה קר
.היו לי אסונות משלי
.פרינס ג'ונס
לא חשבתי שאף .אזרח אמריקאי הוא טהור
חשבתי איך דרום מנהטן .הייתה תמיד המוקד בשבילנו
,מכרו את הגופות שלנו שם
,במחוז המסחר ההרוס .עם השם ההולם
זה היה פעם שטח קבורה .למתים במכירות הפומביות
.בנו חנות כולבו על חלק ממנו
בן לאדן לא היה האדם הראשון .שהביא אימה לחלק הזה בעיר
.לא שכחתי את זה
.גם לכם אסור לשכוח
.היה כל כך הרבה כסף בכל מקום
כסף שמשך תנועה בין-גלקטית .בכיכר טיימס
.כסף באבני הסיד והלבנים החומות
,כסף במערב ברודווי
היכן שלבנים יצאו מברים .עם כוסות מלוכלכות ובלי משטרה
.הם היו חסרי פחד
ראיתי הורים לבנים ,דוחפים עגלות כפולות
,אבודים בשיחות זה עם זה
בזמן שהבנים שלהם
השתלטו על מדרכה שלמה .עם התלת-אופן שלהם
.הגלקסיה שייכת להם
אני זוכר שדחפתי אותך .'בעגלה שלך לווסט וילג
האמנתי אינסטינקטיבית .שאתה צריך לראות יותר
.אני זוכר שהרגשתי לא נוח
אולי אתה זוכר ."שהלכנו לראות את "הטירה הנעה
.באפר וסט סייד
.היית כמעט בן חמש
.האולם היה מלא
כשיצאנו ירדנו במדרגות הנעות .למטה לקומת הקרקע
,כשירדת
נעת במהירות .של ילד קטן שמתמהמה
.אישה לבנה דחפה אותך
.ואמרה: קדימה
.הרבה דברים קרו בבת אחת
...הייתה תגובה .של כל הורה-
כשאדם זר נוגע .בגוף של הילד שלו או שלה
והיה חוסר הביטחון שלי .ביכולת להגן על הגוף השחור שלך
.ויותר
...הייתה תחושה שלי .שהאישה הזאת ניסתה להתנשא-
היא לא הייתה דוחפת .ילד שחור באזור שלי בפלטבוש
.היא הייתה פוחדת שם
...הייתה מרגישה ...אם לא יודעת-
.שיהיה עונש על פעולה כזאת
אבל לא הייתי באזור שלי בפלטבוש
.ולא הייתי במערב בולטימור .הייתי רחוק מהמכה
.שכחתי את כל זה הייתי מודעת רק לכך שמישהו-
הפעיל את זכותו .על הגוף של הבן שלי
הסתובבתי ודיברתי .אל האישה הזאת
,והמילים שלי היו חמות .מכל הרגע ומכל ההיסטוריה שלי
.היא נרתעה המומה
אדם לבן שעמד קרוב .דיבר להגנתה
הניסיון שלו .להציל את העלמה מהחיה
הוא לא עשה ניסיון כזה .בשם הבן שלי
עכשיו תמכו בו לבנים אחרים .בקהל שהתאסף
.האדם התקרב .הוא דיבר חזק יותר, דחפתי אותו
הוא אמר: אני יכול .לדאוג שיעצרו אותך
.לא היה לי אכפת
אמרתי לו את זה והרצון .לעשות הרבה יותר להט בגרוני
הרצון הזה היה נשלט
רק כי מישהו בצד
עמד והיה עד לזעם ,שהוא לא ראה אצלי
.אתה
.חזרתי הביתה מזועזע
.הייתה בושה
.זעם
.אני יכול לדאוג שיעצרו אותך
כלומר, אני יכול .לקחת את הגוף שלך
.אני יכול לדאוג שיעצרו אותך
כלומר, אחד הזיכרונות המוקדמים של הבן שלך
יהיה לראות את האנשים שעשו מעשה סדום באבנר לואימה
וחנקו את אנתוני באאז
,אוזקים אותך, חובטים בך משתמשים באקדח הלם
.ושוברים אותך
.שכחתי את כל הכללים
טעות מסוכנת ...באפר וסט סייד של מנהטן
.כמו במערב בולטימור
...צריך להיות
.ללא טעות כאן
.לא לעשות טעויות
,אבל אתה אנושי .תעשה טעויות
.תטעה בשיקול הדעת
.תצעק, תשתה יותר מדי
לא כולנו יכולים .להיות תמיד ג'קי רובינסון
אפילו ג'קי רובינסון .לא היה תמיד ג'קי רובינסון
אבל מחיר הטעות גבוה יותר לך .מאשר לבני ארצך
אני מתביישת .בהתנהגות שלי באותו יום
.מתביישת שסיכנתי את גופך
אבל אני לא מתבייש .שהייתי אבא רע
,אני מתבייש שטעיתי
כשאני יודע שהטעויות שלנו .תמיד עולות לנו יותר
,היה מוכרח להיות דם - - פולקלור
.זה מה שאני רוצה שתדע
באמריקה, זו המסורת .להרוס את הגוף השחור
.זו המורשת
.אין דרך מרוממת להגיד את זה
,אין לי המנוני שבח
.לא שירי דת שחורים ישנים
,הנשמה לא נמלטה
הרוח לא התגנבה .על כנפי הבשורה
הנשמה הייתה הגוף שהזין את הטבק
והרוח הייתה הדם .שהשקה את הכותנה
הם יצרו את הפירות הראשונים .של הגן האמריקאי
הפירות הובטחו ,בהכאת ילדים בעצי הסקה
בברזל חם שקילף עור .כמו קליפת תירס
.היה מוכרח להיות דם
היו מוכרחים להיות מסמרים
שהוחדרו ללשונות .ולאוזניים שנקצצו
הייתה מוכרחה להיות הכאה של עובדות מטבח
על הפשע .של חביצת חמאה בקצב מתון
אלה יכולים להיות רק השוט ,בכרכרה, מלקחיים, מחתה ברזל
,מסור יד, אבנים, משקולות נייר
כל מה שהיה זמין ,לשבור את הגוף השחור
,את המשפחה השחורה ,את הקהילה השחורה
.את האומה השחורה
לאנשים שהיו צריכים ,להאמין שהם לבנים
.הגוף היה המפתח למועדון חברתי
והזכות לשבור את הגוף .הייתה הסימן לתרבות
הזכות הזאת ,תמיד נתנה להם משמעות
משמעה היה תמיד .שיש מישהו בעמק
כי הר הוא לא הר .אם אין משהו למטה
,אתה ואני, בני .אנחנו הלמטה
,1776-זה היה נכון ב
.זה נכון היום
,אין הם בלעדיך ובלי הזכות לשבור אותך
,הם בהכרח ייפלו מההר
יאבדו את האלוהות שלהם .ויצאו מהחלום
הם יצטרכו לקבוע איך לבנות את הפרוורים שלהם
.על משהו אחר ולא עצמות אדם
איך לכוון את בתי הכלא למשהו .אחר ולא מכלאת בקר אנושית
איך להקים דמוקרטיה .עצמאית מקניבליזם
אבל מפני ,שהם מאמינים שהם לבנים
הם מעדיפים לקבל ,את המיתוס של טרייבון מרטין
נער דקיק, ידיים מלאות ,בממתקים ומשקאות קלים
.שהופך לכלי רצח הרסני
הם מעדיפים לראות את פרינס ג'ונס
כששוטר רע עוקב אחריו בשלושה תחומי שיפוט
ואז נורה .כי הוא התנהג כמו בן אדם
הם מעדיפים להושיט יד בכל השפיות שלהם
ולדחוף את בני בן הארבע כאילו הוא רק מכשול
.בדרך של יומם החשוב מאוד
זה נורא באמת
להבין את עצמך .כ"למטה" החיוני של ארצך
זה שובר יותר מדי ,ממה שנרצה לחשוב על עצמנו
,על חיינו על העולם שאנחנו נעים בו
.ועל האנשים שמקיפים אותנו
...המאבק
המאבק להבין
הוא היתרון היחיד שלנו .על הטירוף הזה
...המאבק
.הוא כל מה שיש לי בשבילך
אני מצטערת שאני לא יכולה .לדאוג שזה יהיה בסדר
אני מצטערת שאני ,לא יכולה להציל אותך
.אבל לא מצטערת מאוד
חלק ממני חושב שהפגיעות שלך .מקרבת אותך למשמעות החיים
עובדתית לא הייתי רוצה .שתחיה כמוהם
הושלכת לגזע .שבו הרוח תמיד בפניך
.הכלבים תמיד רודפים אחריך
.אין לך זכות לחיות בבורות
.אני מדברת אליך כמו תמיד
אתה מפתח מודעות ואני מייחלת בשבילך
שלא תרגיש צורך להגביל את עצמך
.כדי שאחרים ירגישו נוח
לא רציתי שתהיה .טוב פי שניים מהם
תמיד רציתי שתתקוף כל יום
.מחייך הקצרים והבהירים במאבק
בתי היקרה, אני אומרת לך את זה .15-בשנתך ה
לא מזמן עמדתי בשדה תעופה .ולקחתי תיק ממסוע
.נתקלתי באדם שחור צעיר .אמרתי: טעות שלי
בלי להרים את המבט .הוא אמר: הכול טוב
בחילופי המילים האלה
היה כל כך הרבה מהשיח הפרטי
שיכול להתקיים ...רק בין שני זרים מסוימים
.מהשבט שאנחנו קוראים לו שחור
,במילים אחרות .הייתי חלק מעולם
...ולקרוא להרגשה הזאת גזעית
זה למסור את כל היהלומים .שיצרו אבותינו לבוזז
.אנחנו יצרנו את ההרגשה הזאת
ידעתי שאני לא קשור ...לגזע ביולוגי
.אלא לקבוצה של אנשים
האנשים האלה לא היו שחורים ,בגלל צבע אחיד
.בגלל מאפיין גופני אחיד
הם היו קשורים כי הם סבלו .תחת משקל החלום
האנשים שצריכים להאמין שהם לבנים
.לא יכולים להיות אמת מידה
.לא ארשה שתרד לחלום שלך
...ארצה שתהיה אזרח מודע
.של העולם הנורא והיפה
- ביקור אצל שתי אימהות -
בשנים אחרי שפרינס ג'ונס מת
חשבתי תכופות .על מי שנותר לחיות בצל מותו
.תהיתי על אמו של פרינס
.חיפשתי אותה, שלחתי לה מייל
.התקשרתי וקבעתי ביקור
.היא גרה מחוץ לפילדלפיה
.זה היה ביום שלישי
.אני זוכר מוזיקה, ג'ז .גוספל-
.חשבתי שהיא בכתה, לא ידעתי
היא הייתה .מה שאנשים כינו בעבר ליידי
נמלטתי מחיי האריס של אבי .ושל כל האחרים סביבי
.אמרתי לעצמי: לא אחיה כך
אני עשיתי אינטגרציה .בתיכון בעיר שלי
בהתחלה נלחמתי .בילדים הלבנים שהעליבו אותי
.בסוף הם בחרו בי לראש השכבה
הרגשתי את העוצמה .ואת הנוכחות של ד"ר ג'ונס
.שאלתי על הילדות שלו
פעם הוא דפק מסמר .לשקע חשמלי
.עשה קצר בכל הבית
הוא התלבש בחליפה ועניבה
."ושר "שלוש פעמים ליידי
שאלתי אם היא רצתה .שהוא ילמד בהווארד
...היא חייכה ואמרה .הרווארד-
.אם לא הרווארד, פרינסטון
.ואם לא פרינסטון, ייל
.אם לא ייל, קולומביה
.אם לא קולומביה, סטנפורד
.הוא היה תלמיד בקנה מידה כזה
.לפרינס נמאס לייצג
שאלתי אם היא התחרטה .על כך שפרינס בחר בהווארד
.היא התנשפה
.לא
.אני מתחרטת על כך שהוא מת
זה לא היה דומה .לשום דבר שהרגשתי
.זה כאב מאוד פיזית
עד כדי כך שבכל פעם שחשבתי עליו
.יכולתי רק להתפלל ולבקש רחמים
שאלתי אותה אם היא ציפתה .שהשוטר שירה בפרינס יואשם
.כן
,היא דיברה כמו אמריקאית .עם אותה ציפייה להגינות
.אפילו הגינות מאוחרת ובאי-רצון
.היא דיברה כמו אישה שחורה
.פרינס אהב לקרוא
.הוא אהב לנסוע
כשמלאו לו 23 קניתי לו ג'יפ
.עם סרט סגול גדול
,אני עדיין רואה אותו שם
:מסתכל על הג'יפ ואומר
.תודה, אמא
.זה היה הג'יפ שהרגו אותו בו
.הייתה לו משפחה
.הוא חי כמו בן אדם
.ומעשה גזעני אחד לקח אותו
אחרי 20 שנה ראיינתי - - את אמה של בריאונה טיילור
,קני, החבר שלה .התקשר אליי באותו ערב
הוא אמר שמישהו בועט בדלת .והוא חשב שירו בבריאונה
.זינקתי ומיהרתי לשם
כשהגעתי לשם .הרחוב היה מוצף בשוטרים
הייתה שוטרת, אמרתי לה ,מי אני ושאני צריכה לעבור
.כי קרה משהו לבת שלי
היא אמרה לי שאני .צריכה להגיע לבית החולים
מובן שהלכתי לשם .ואמרתי להם למה אני כאן
.היא חיפשה ולא מצאה אותה
:האישה אמרה .אני חושבת שהיא עדיין לא הגיעה
.חיכיתי כמעט שעתיים
האישה אמרה: גברתי, אין לנו .תיעוד שהאדם הזה היה בדרך
.חזרתי לדירה
.היא עדיין הייתה חסומה
אמרתי לשוטר שם ,שאני צריכה להיכנס לדירה
.שקרה משהו לבת שלי .הוא אמר לי לחכות
.עברו עוד שעתיים עד שהוא בא
הוא שאל אותי .אם היו בעיות בין בריאונה וקני
,אמרתי: בהחלט לא .קני לא יעשה דבר לבריאונה
?אמרתי: איפה קני .אני צריכה לדבר עם קני
:הוא אמר ,קני באחד המשרדים שלנו
הוא מנסה לעזור לנו .להבין מה קרה כאן הערב
.היינו שם כמה שעות
.היה קריר
.עזבנו וקנינו קפה וחזרנו
.עדיין עמדנו בחוץ וחיכינו
.זה היה בערך בשעה 11 למחרת
:הוא בא ואמר .הם כמעט סיימו, הם מסיימים
.אז נוכל להיכנס לשם, כשיסיימו
?אמרתי: איפה בריאונה
למה אף אחד לא אומר ?איפה בריאונה
...הוא אמר: גברתי
.היא עדיין בדירה
.ידעתי מה זה אומר
אחרי שעזבתי ישבתי במכונית .במצב סרק לכמה דקות
חשבתי על כל מה .שאמו של פרינס השקיעה בו
חשבתי על כל מה .שאמה של בריאונה השקיעה בה
.ועל כל מה שאבד
חשבתי על הבדידות ששלחה את פרינס למכה
.ואיך המכה לא הצילה אותו
איך בסופו של דבר אנחנו .לא יכולים להציל את עצמנו
,בן, אנחנו לכודים .מוקפים בשודדים
.זה קרה כאן, בביתנו היחיד
אני לא מאמין ,שנוכל לעצור את החולמים
.כי הם צריכים לעצור את עצמם
,ובכל זאת .אני דוחק בך להיאבק
.להיאבק למען הזיכרון של אבותיך
.להיאבק למען החום של המכה
,להיאבק למען סבתא וסבא שלך
.למען שמך
,נזכרתי בשביתות השבת ,במפגינים עם פניהם השלוות
אלה שלעגתי להם כי השליכו את גופם
.על הדברים הגרועים בחיים
.אולי הם ידעו משהו
השחורים שהשתטחו בפני אלות וכלבים
.לא רק התביישו
.למעשה, הם לא התביישו כלל
.הם היו רק אמת
?מה אנחנו רוצים .צדק-
?מתי אנחנו רוצים את זה .עכשיו-
?מה אנחנו רוצים .צדק-
?מתי אנחנו רוצים את זה .עכשיו-
חיינו הגנובים - - וחלומותינו הנבזזים
נפטרים מהגופים השחורים שלנו
ומשליכים אותם .כאילו אנחנו שום דבר
חיי שחורים נחשבים - - עד כאן
- חיים שחורים נחשבים -
- הכאב שלכם הוא הכאב שלנו -
בלי צדק אין שלום - - אנחנו ננשום
- מספיק -
בריאונה טיילור - - ה-5 ביוני 1993 - 13 במרס 2020
- חוכמה סופית -
בן, אני נזכר בנסיעה שלנו .לשיבה הביתה
.אתה ואני היינו במשחק הפוטבול
ישבנו ביציעים .עם חברים ותיקים וילדיהם
אני זוכר שהסתכלתי ,על חבורה של מעודדות בוגרות
מאוהבות באוניברסיטת הווארד
עד כדי כך שהן לבשו את הצבעים הישנים והרחיבו את המדים הישנים
.רק קצת, כדי שיתאימו
.אני זוכר שהן רקדו
.הן התנועעו והתנועעו שוב
,כשהקהל צעק: תעשו את זה ,תעשו את זה, תעשו את זה
אישה שחורה שהייתה שתי שורות ,לפניי, בג'ינס צמוד מאוד
עמדה והתנועעה ,כאילו היא לא אמא של מישהו
ו-20 השנים האחרונות .בקושי היו שבוע
אני זוכר שהלכתי .למסיבה במגרש החניה
.ראיתי את כל הגולה סביבי
,נוכלים, עורכי דין ,קאפה, קבצנים
,רופאים, ספרים, דלתא
.שיכורים, יורמים וחנונים
.התקליטן צעק למיקרופון
,נערה איתו חייכה ,הטתה את ראשה לאחור
.שתתה וצחקה
הרגשתי שאני נעלם .לתוך הגופים של כולם
כתם הלידה של הקללה דהה
.והרגשתי את משקל הזרועות שלי
.ושמעתי את ההתנשמות שלי
,לא דיברתי .כי לא היה טעם
,זה היה רגע .רגע שמח מעבר לחלום
רגע מלא בכוח יפהפה .יותר מכל חוק לזכות הצבעה
,הכוח הזה, הכוח השחור
מקורו בנוף של הגלקסיה האמריקאית
.מכוכב אפל וחיוני
כוח שחור הוא המראה .של מונטיצ'לו מהמרתף
.כלומר, המראה שהושג במאבק
,החום של העולם המיוחד שלנו יפה
.לא משנה עד כמה הוא קצר ושביר
.יצרנו משהו כאן
.הם הפכו אותנו לגזע
.אנחנו הפכנו את עצמנו לעם
מוקדש לזכרו - - של פרינס כרמן ג'ונס
מוקדש לזכרו - - של צ'דוויק בוזמן
"בין העולם וביני"
:הביא וסנכרן F-U-Z