‫- "אני לא מתיימר להבין את היקום המוסרי,‬ ‫הקשת ארוכה… -..‬
‫- אך על סמך מה שאני רואה, אני בטוח‬ ‫שהיא נוטה לעבר הצדק." — תיאודור פארקר -‬
‫- קנז', האיטי, 2002 -‬
‫ברוכים הבאים לעולם שלנו.‬
‫ערב טוב, כולם!‬ ‫-ערב טוב, פול!‬
‫לרוב המטופלים האלה יש שחפת עמידה לתרופות.‬
‫- ד"ר פול פארמר -‬
‫שימו לב לנורות האולטרה סגול.‬ ‫הן הורגות את החיידק שגורם לשחפת.‬
‫הם צופים ב"שתיקת הכבשים"‬
‫ועכשיו הבאתי להם את "שר הטבעות".‬
‫זה סרט נהדר. עם הרבה אקשן.‬
‫מה שלומך?‬
‫איך את מרגישה?‬ ‫-בהשוואה לאיך שהרגשתי קודם, נהדר.‬
‫אתם יודעים מה היא אמרה?‬ ‫שאלתי, "איך את מרגישה?"‬
‫היא אמרה, "אני מרגישה…‬ ‫בהשוואה לאיך שהרגשתי קודם, נהדר".‬
‫לכם היא עדיין נראית כמו שלד,‬ ‫אבל לי, כמו שלד שהעלה שניים וחצי קילו.‬
‫איבדתי כל תקווה.‬
‫- אופליה דאל, ממקימי "שותפים בבריאות" -‬
‫היא החלה לקבל טיפול בשניים באוקטובר.‬
‫וואו. כמה דברים קרו לאורך כל השנים שעברו?‬
‫אתם יודעים,‬ ‫האישה הצעירה הזאת הייתה על ערש דווי,‬
‫ומצבה משתפר.‬
‫זה לא קרה באורח פלא.‬
‫זה קרה בזכות טיפול שזמין כבר עשרות שנים.‬ ‫זה הכול.‬
‫סינתיה ביקשה שנפגוש מטופלת.‬
‫ובכל זאת, היו עוד כל כך הרבה אנשים‬ ‫שאמורה הייתה להיות להם גישה‬
‫לטיפול רפואי בסיסי.‬
‫אבל זה לא היה חייב להיות ככה.‬
‫היה רגע שבו הכול היה יכול להשתנות.‬
‫הקולוניאליזם הסתיים,‬
‫והמדינות החדשות תכננו לעצמן עתיד מזהיר.‬
‫ובאירוע היסטורי שכמעט נשכח מאז,‬
‫במקום שנקרא אלמה אטה,‬
‫ממשלות העולם התאחדו‬ ‫כדי להבטיח הבטחה מהפכנית.‬
‫לכולם תהיה גישה לטיפול רפואי מלא,‬ ‫החל מהתושבים העניים ביותר בעולם.‬
‫בריאות, שהיא מצב של רווחה גופנית,‬ ‫נפשית וחברתית מלאה,‬
‫היא זכות אנושית בסיסית,‬
‫שכדי לממשה נדרשת פעולה מצד כל הממשלות.‬
‫בריאות לכל היא העתיד.‬
‫אבל החזון הנרחב הזה‬
‫מעולם לא התממש.‬
‫במקומו…‬
‫- הבנק העולמי -‬
‫כוחות גדולים יותר ממדינות עשירות יותר‬
‫הגו תוכניות ששיתקו את המדינות‬ ‫שעתידן היה כה מבטיח.‬
‫הן הולידו עוני, מחלות וכאוס.‬
‫וזה היה הרגע שבו נפגשנו לראשונה, בהאיטי.‬
‫- האיטי, 1983 -‬
‫הגעתי לשם מאוחר בלילה בינואר 1983.‬
‫הייתי בת 18 וחצי.‬
‫חלק ממני התקשה להתמודד עם זה,‬
‫כי הושלכתי אל תוך מציאות שהבנתי במהרה‬ ‫שקיימת בחלק גדול מהעולם.‬
‫התנדבתי בארגון לרפואת עיניים בשם "איי קר",‬
‫היו להם מרפאות קהילתיות,‬
‫ואז פגשתי את פול.‬
‫לפול ולי היה חיבור מיידי והתחלנו לדבר‬
‫על החיים והמשפחות שלנו.‬
‫אני זוכרת שראיתי‬ ‫שהוא חש חוסר שביעות רצון מהעולם.‬
‫- ד"ר פול פארמר, רופא ואנתרופולוג -‬
‫אני פשוט אמחא כף מול הפנים שלך. סליחה.‬
‫יש לנו תרופות לזה.‬
‫ואני זוכר את זה כאילו שזה היה אתמול.‬
‫הייתי בן 23,‬
‫ואפילו לא התחלתי ללמוד רפואה.‬
‫כבר התחלתי מאוד להתעניין בהאיטי‬ ‫ובתרבות שלה.‬
‫זה היה הביקור הראשון שלי מחוץ לצפון אמריקה‬ ‫או אירופה, ומאוד רציתי לבקר שם.‬
‫זה היה פשוט מרתק.‬
‫הייתי מאוד צעיר ומלא התלהבות כמובן,‬
‫אבל לא ידעתי כלום.‬
‫ואז פגשתי את אופליה,‬
‫והיא הייתה עוד יותר צעירה ממני.‬ ‫היא עדיין עוד יותר צעירה ממני.‬
‫הוא ניסה להתקבל לעבודה‬ ‫בבית החולים שווייצר,‬
‫אבל הוא לא התקבל.‬
‫פול סייע במרפאה בלב מירבלי.‬
‫לא עבדתי כרופא אגב. רק לקחתי‬ ‫מדדים חיוניים, אחרי שעברתי הכשרה,‬
‫וסיפקתי תמיכה נפשית מסוימת.‬
‫תמיד היה תור ענק מחוץ למרפאה,‬
‫אז הרופא‬
‫עמד להשתגע.‬
‫לא הייתה לו מעבדה.‬
‫לא היה לו שום דבר.‬
‫כלומר, הוא היה מקשיב לתלונה,‬
‫משתמש בסטטוסקופ שלו כמו בשרביט קסמים‬
‫או מפנה אותם למקום אחר.‬
‫ואני התחלתי לחשוב,‬ ‫"צריך להפנות את כולם למקום אחר".‬
‫וככה זה היה בכל האיטי.‬
‫ובעצם למדתי איך לא להעניק טיפול רפואי.‬
‫החלטתי להיות רופא כבר‬ ‫כשהייתי בן 12 או 13 כנראה.‬
‫אבא שלי היה מורה, ושנה אחת,‬ ‫הוא קיבל עבודה בפלורידה.‬
‫אז הוא קנה אוטובוס,‬
‫שהיה בעצם אוטובוס שהשתמשו בו לבדיקות שחפת.‬
‫וכמו שנהוג לעשות עם אוטובוס,‬ ‫נסענו לאתר מחנאות,‬
‫מה שהיה אמור להיות זמני.‬
‫אבל בסוף, זה לא היה זמני.‬
‫כלומר, עדיין גרנו באוטובוס‬ ‫כשנסעתי ללמוד באוניברסיטה.‬
‫כל המשפחה שלו התחברה לרעיון מאוד חשוב‬
‫שצריך להיות מודעים לאנשים אחרים‬ ‫שלא שפר עליהם גורלם.‬
‫לכן, כשפול הגיע להאיטי, הוא הקשיב בקשב רב‬
‫והשתוקק ללמוד מהאנשים שגרו שם.‬
‫חייבים להשתמש בביטוי "צירוף מקרים", לא?‬
‫כשפגשתי את הכומר פריץ לפונטנט, הוא אמר,‬ ‫"כן, אתה יכול לעבוד איתנו".‬
‫פול היה נער מאוד צעיר‬ ‫כשהוא בא לפגוש אותי במירבלי.‬
‫הוא דיבר קראולית האיטית וגם צרפתית… ‬
‫- פריץ לפונטנט, כומר‬ ‫וממקימי "שותפים בבריאות: האיטי" -‬
‫אז הצלחנו לתקשר מאוד בקלות.‬
‫אבל הוא לא ידע שום דבר על מרכז האיטי.‬
‫הכומר לפונטנט עבד עם אנשים‬
‫מאזור עוד יותר מרוחק, אזור כפרי בשם קנז'.‬
‫ואלה היו אנשים שנעקרו מבתיהם‬ ‫בגלל פרויקט גדול של הקמת סכר הידרואלקטרי.‬
‫כשהעמק הוצף, כל מה שהיה להם נהרס,‬
‫והם נאלצו לעבור לגור במעלה הגבעות,‬
‫במקום שבו לא היה להם כלום.‬
‫כשהגעתי לשם, ראיתי איך תכנון לקוי‬
‫של פרויקט פיתוח משפיע על אנשים עניים.‬
‫לא ראיתי אומללות כזאת מזוויעה מימיי.‬
‫מה שראיתי היה טראומטי.‬
‫זה בהחלט לימד אותי לכבד‬ ‫את הכוח ההרסני שיש לעוני.‬
‫וחשבתי, "איך אפשר לתקן את זה?"‬
‫אז רצינו להעריך מהם הצרכים שלהם.‬
‫אני זוכר שהכומר פריץ אמר, "אתה יכול לשאול,‬ ‫אבל הם פשוט יאמרו שהם רוצים בית חולים".‬
‫הוא צדק.‬
‫"וגם בתים כמו שצריך,‬ ‫ושהילדים שלנו ילמדו בבית ספר."‬
‫בעלי חולה כבר שישה חודשים.‬ ‫קוראים לו דניאל.‬
‫באותו רגע ידענו שאנחנו חייבים לתכנן תוכנית‬
‫ולהקים מרפאה,‬
‫אבל לא היה לנו כסף.‬
‫פול אמר לי שהוא הגיש מועמדות‬ ‫לאוניברסיטת הרווארד.‬
‫פריץ הגיש לי את מכתב הקבלה שלי לבית הספר‬ ‫לרפואה בהרווארד ונתן לי אגרוף בבטן ככה,‬
‫"בבקשה".‬
‫הוא מאוד התרגש. הוא הניח שהתקבלתי.‬ ‫אני לא הייתי בטוח.‬
‫הוא אמר לי שהוא רוצה להישאר ולעבוד פה,‬
‫אבל לא הסכמתי.‬
‫הוא הטיף לי על זה בנוקשות.‬
‫והוא צדק הרי.‬
‫הרבה יותר יעיל שיש לי את התעודות האלה.‬
‫כשעזבתי ללימודי הרפואה, חלמתי להקים מרפאה‬ ‫ואחר כך בית חולים.‬
‫ולא היו לנו משאבים,‬ ‫וכמובן שלא היו לי ניסיון, בגרות או חוכמה,‬
‫אבל זה לא אומר שזה לא היה רעיון טוב.‬
‫- בוסטון -‬
‫פגשתי את ג'ים קים בלילה מושלג‬
‫בדצמבר 1983.‬
‫פול היה לבוש בצורה מגונדרת.‬
‫היו לו בגדים מאוד מהודרים וצעיף יפה,‬ ‫ורק אחר כך גיליתי שהוא לווה הכול ממישהו.‬
‫- ד"ר ג'ים יונג קים, רופא ואנתרופולוג -‬
‫התחלנו לדבר, ואני חשבתי,‬ ‫"וואו, הבחור הזה מאוד מרשים",‬
‫כי הוא היה מסוגל להשתתף בסמינר‬ ‫כמו אחד מהמרצים.‬
‫בין ג'ים לביני נוצר חיבור.‬ ‫היינו באותה תוכנית הכשרה,‬
‫וזה היה השלב שבו הפכנו לחברים מאוד טובים.‬
‫גם פול וגם אני הלכנו ללמוד רפואה‬ ‫כדי לקדם צדק חברתי.‬
‫עכשיו, אני רוצה לעצור רגע.‬
‫זה מאוד חשוב.‬
‫שנתחיל?‬
‫כשלמדנו רפואה,‬
‫בילינו הרבה לילות ארוכים, פול ואני,‬
‫ואופליה, בשיחות על השאלות המהותיות.‬
‫"מהי האחריות שלנו בעולם?‬
‫האם יש תחום של בהירות מוסרית?"‬
‫- פידל -‬
‫יש כל מיני תפיסות, למשל טכנולוגיה ראויה.‬
‫בעצם, בסוף, משתמשים בהן‬ ‫כדי להעניש אנשים עניים,‬
‫ממש כמו בכל אידיאולוגיה בגדול.‬
‫אז המשמעות של טכנולוגיה ראויה,‬ ‫כמי שפריץ, הבוס שלנו, אומר,‬
‫היא דברים גרועים לעניים וטובים לעשירים.‬
‫במהלך השיחות הליליות האלה התחלתי להבין‬
‫שלכוחות הגדולים האלה הייתה השפעה עצומה‬ ‫ונוראית‬
‫על האנשים שפגשנו‬
‫בקנז'.‬
‫כמעט מייד לאחר אלמה אטה,‬ ‫הכלכלה העולמית קרסה.‬
‫- בוננזה לאור החרפת משבר החוב -‬
‫למדינות רבות היו לפתע חובות ענקיים‬ ‫שהן לא יכלו להחזיר.‬
‫- הבנקאות המערבית עומדת להתמוטט -‬
‫- הבנק העולמי,‬ ‫בנק בין-לאומי לשיקום ופיתוח -‬
‫מוסדות ענקיים כמו הבנק העולמי…‬
‫- מושל, ארה"ב -‬
‫שהובל ע"י ארה"ב, העניקו למדינות עניות‬ ‫הלוואות חדשות כדי להחזיר את הישנות,‬
‫אבל תחת תנאים נוקשים.‬
‫אם מדינה לא מסדירה‬ ‫את ענייניה הכלכליים…‬
‫- 1981, הפגישה השנתית של הבנק העולמי‬ ‫וושינגטון הבירה -‬
‫שום כמות של סיוע חיצוני לא תעזור.‬
‫באותה תקופה, ההלוואות‬ ‫מהבנק העולמי באמת דרשו ממדינות עניות‬
‫לקצץ את התקציבים לחינוך וטיפול רפואי,‬
‫כדי לוודא שיוכלו להחזיר את ההלוואות.‬
‫אני למדתי על זה בהאיטי.‬
‫תושבי האיטי כל הזמן דיברו‬ ‫על התוכנית האמריקאית.‬
‫היא הרסה את רשת הביטחון‬
‫של אנשים שכבר החלו ליפול.‬
‫הבנו שמדינות עניות לא עניות‬ ‫בגלל חולשה מוסרית כלשהי,‬
‫וחשבנו שאנחנו צריכים‬ ‫להשתמש בהזדמנויות שניתנו לנו‬
‫כדי לעשות משהו בקשר לזה.‬
‫באותה תקופה, אופליה דאל וג'ים קים,‬
‫וחבר שלי מהאוניברסיטה טוד מקורמק,‬ ‫הייתה הקבוצה שהתאספה.‬
‫ג'ים ופול דנו על דברים עד אמצע הלילה‬ ‫בצורה שאני…‬
‫אני פשוט בישלתי עוף והכנתי המבורגרים…‬
‫- טוד מקורמק, ממקימי "שותפים בבריאות" -‬
‫זה היה מורכב מדי בשבילי.‬
‫וידענו שאנחנו צריכים‬ ‫למצוא עוד מקורות מימון גדולים יותר‬
‫כדי להקים מרפאה בקנז'.‬
‫אני אמצא את זה.‬
‫והכירו לנו את טום וייט,‬ ‫האמת היא שדרך ארגון פה בבוסטון.‬
‫טום וייט, אתם נפשות תאומות שניכם.‬ ‫-כן.‬
‫טום ולואיס, אשתו,‬ ‫רצו לתרום את כל הכסף שלהם‬
‫כל עוד הם בחיים.‬
‫- אדם, תוכנית, פילנתרופיה:‬ ‫להתרושש כדי להצליח -‬
‫הם לא רצו למות עם כסף בחשבון הבנק שלהם.‬
‫- טום וייט תרם מיליונים‬ ‫למיגור שחפת עמידה -‬
‫ואז טום וייט נתן לנו‬ ‫את התרומה הכספית הראשונה כדי להקים מרפאה,‬
‫והקמנו את "שותפים בבריאות".‬
‫זה חדר הקבלה.‬
‫החדר הזה הוא בשביל רופא הילדים.‬
‫לא ידענו מה אנחנו עושים‬ ‫או איך בונים מרפאה.‬
‫אתה אדריכל?‬
‫אני לא אדריכל. אני כומר, חבר.‬
‫מאוד התרגשנו.‬ ‫הצוות של "שותפים בבריאות" הלך וגדל.‬
‫פגשתי את פול,‬
‫ודיברנו במשך שעות על צדק חברתי…‬
‫- לונה ויו‬ ‫ממנהלי "שותפים בבריאות: האיטי" -‬
‫בהאיטי, וככה הכול התחיל.‬
‫זה היה ריאיון העבודה שלי.‬
‫ברגע שהמרפאה נפתחה,‬
‫כל מי שהיה חולה הגיע,‬ ‫והייתה שם כל מחלה שאפשר לדמיין.‬
‫את מרגישה רק נוקשות?‬
‫כן, וחום.‬ ‫-חום. בסדר.‬
‫אנשים החלו להגיע‬ ‫ממירבלי, מטומונד,‬
‫מכל מקום.‬
‫רוב האנשים שהגיעו…‬
‫- ד"ר מקסי ריימונוויל, רופא‬ ‫"שותפים בבריאות: האיטי" -‬
‫נאלצו ללכת חמש או שש שעות‬ ‫רק כדי להגיע לבית החולים.‬
‫אלה היו אנשים מאוד חולים.‬
‫בוקר טוב, גבירותיי ורבותיי.‬
‫בוקר טוב. תודה על הסבלנות.‬
‫לא ידעתי איך לבנות בית חולים‬ ‫כמו שצריך מן הסתם, כן?‬
‫כלומר, במלוא הכנות.‬
‫טוב.‬
‫- בית הספר לרופאה בהרווארד -‬
‫בהתחלה, כשפול למד רפואה,‬
‫הוא נהג ללכת לשיעורים שלו ככל שהתאפשר לו.‬
‫לרוב הוא היה עוזב בימי חמישי אחר הצוהריים,‬
‫נוסע להאיטי,‬
‫ומתחיל כבר לנסות ליישם את מה שהוא למד.‬
‫ואז הוא היה חוזר בימי ראשון‬ ‫ומתחיל הכול מהתחלה.‬
‫ג'ים ופול כל הזמן נסעו הלוך חזור,‬
‫זה היה מסחרר למעשה,‬
‫והם היו, בואו נאמר,‬
‫לווים דברים מבתי חולים…‬
‫- ד"ר ארתור קליינמן, פסיכיאטר ואנתרופולוג‬ ‫אוני' הרווארד -‬
‫כדי לשפר את המצב בהאיטי.‬
‫למעשה, את הכיור הראשון במעבדה שלנו‬
‫פול הביא מבוסטון‬
‫במטוס. בטרולי שלו.‬
‫כל הזמן נתקלנו בקשיים‬
‫עם המימון של הארגון.‬
‫היה נראה שבכל שבוע יש משבר חדש‬ ‫סביב המימון.‬
‫- המצב הכלכלי של "שותפים", כמובן.‬ ‫הבעיה. -‬
‫כסף זו הבעיה. אין לנו כסף.‬
‫אבל זה לא אומר שאנחנו לא יכולים להשיג כסף.‬ ‫אנחנו יכולים.‬
‫מישהו תורם אותה?‬
‫אני חייב לומר שכרגע‬
‫התרופה הזאת‬
‫מגיעה מבית החולים שאני עובד בו בבוסטון,‬
‫והם פשוט לא מחייבים אותנו.‬
‫תנו לי לנסח את זה בצורה יותר דיפלומטית.‬
‫כן, היא נתרמה על ידי ביה"ח‬ ‫בריגהם אנד וימנס בבוסטון.‬
‫אף פעם לא חשבנו שיש בזה משהו הרואי.‬
‫קיווינו שנמצא מימון פשוט כדי לרכוש‬ ‫את הציוד והתרופות המתאימים.‬
‫כשג'ים הגיע לקנז',‬ ‫הוא התבונן לעומק בכל מה שקרה סביבו.‬
‫התפקיד המרכזי שלי בהאיטי היה לעזור לפול‬ ‫למלא את התפקיד שלו. זו הייתה ההתמחות שלי.‬
‫לא רק מבחינת העבודה לצידו,‬ ‫אלא גם מבחינת ההבנה‬
‫איך לוקחים את התפיסה של צדק חברתי‬ ‫והופכים אותה לעבודה אמיתית, בשטח.‬
‫נולדתי בקוריאה ב-1959,‬
‫ובאותה תקופה, זו הייתה מדינה מאוד ענייה.‬
‫לכן, ב-1964, עברנו למאסקטין שבאיווה.‬
‫עשרים וחמישה אלף תושבים.‬
‫אבא שלי היה רופא שיניים,‬ ‫אימא שלי הייתה תיאולוגית ופילוסופית.‬
‫יום אחד, אבא שלי אמר,‬ ‫"אז ג'ים, מה אתה רוצה ללמוד?"‬
‫ואני אמרתי, "נראה לי שאני אלמד פילוסופיה‬ ‫ומדעי המדינה".‬
‫הוא הסתכל עליי ואמר, "תראה, אתה אסייתי.‬
‫נראה לך שישלמו לך כדי לשמוע מה אתה חושב‬ ‫על פוליטיקה? אתה צריך לרכוש מיומנות".‬
‫אני חושב שאבא שלי לימד אותי לקח מאוד חשוב.‬
‫אם נכנסים למצב מסוים‬
‫עם משהו שיכול לעזור לאדם אחר,‬
‫זה פותח פתח כדי להתחיל לנהל שיחה אחרת.‬
‫שלום, מרגרט.‬
‫מרגרט, בדקו אותה כבר?‬
‫לא.‬ ‫-אנחנו ניקח אותך. בואי.‬
‫בשנים הראשונות בקנז', לא לקח הרבה זמן‬
‫לפגוש מישהו שחולה בשחפת.‬
‫בדיקת הריאות החמירה.‬
‫היא במצב רע.‬
‫האמת היא שהיא חולה כבר כמה שנים,‬ ‫ואני לא חושב שזה בטוח לחכות עוד שבועיים.‬
‫היא עלולה למות עד אז.‬
‫קחי נשימה עמוקה.‬
‫מה שקורה אם לא מטפלים במחלה הזאת,‬
‫זה שהיא הורסת את הריאות,‬ ‫וגם חלקים אחרים בגוף.‬
‫לכן, החולים לא מצליחים לנשום‬ ‫ונחנקים ומשתנקים.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫יש לך חום?‬
‫קוצר נשימה.‬
‫ב-1988, שלושה אנשים,‬
‫כולם מתחת לגיל 50,‬
‫מהכפר שבו הקמנו את המרפאה,‬
‫מתו משחפת.‬
‫אחת מהם הייתה חברה שלי.‬
‫והיא הותירה אחריה יתומים.‬
‫זה הוביל למשבר.‬
‫אף אחד לא אמור למות משחפת‬ ‫אם הוא מקבל טיפול מתאים.‬
‫פול היה שבור לחלוטין, כי הוא כל הזמן נכשל.‬
‫כלומר, אנשים מתו מדברים‬ ‫שהם לא היו אמורים למות מהם.‬
‫ראינו כל מיני דברים גרפיים, וידענו שלא‬
‫באמת הבנו אותם מספיק לעומק‬ ‫כדי להיות אפקטיביים.‬
‫בהחלט למדתי את זה בדרך הקשה.‬
‫אז אמרנו, "טוב, נאסוף את כולם,‬
‫וכדאי מאוד שנבין מה השתבש".‬
‫אז שלושה אנשים מתו פה משחפת.‬
‫למה הם מתו?‬
‫מה הבעיה עם המערכת שלנו?‬
‫כי יש לנו תרופות בחינם, בדיקות בחינם,‬ ‫הכול בחינם, והם בכל זאת מתו.‬
‫האנשים שהוכשרו לכך, כמוני, אנשי המקצוע,‬
‫האשימו את המטופלים במה שהשתבש.‬
‫"יש לה אמונות תפלות.‬ ‫היא לא לקחה את התרופות."‬
‫ובצד השני של הספקטרום‬
‫היו הסברים כמו, "המטופלים עניים מדי,‬
‫אין להם מספיק אוכל, המרפאה רחוקה להם מדי…"‬
‫וההסברים האלה…‬
‫העבירו את האחריות מהמטופלים לנסיבות.‬
‫תראו איך הם חיים.‬
‫המשפחה גרה כאן ככה.‬
‫ואמרנו, "טוב, בואו נוודא ש…‬
‫הם לא נאבקים במחלה לבד.‬
‫נקשיב לאנשים.‬
‫לפעמים אין להם מים לשתות במשך ימים.‬
‫אדם חולה מדי, לא יכול‬ ‫ללכת כמה שעות להשיג מים כדי לקחת תרופות".‬
‫זה היה כתב אישום נגד המערכת שבנינו,‬
‫וזו הסיבה שפיתחנו את שיטת הליווי.‬
‫ככה תושבי האיטי קראו להם, "מלווים".‬
‫מלווה הוא מישהו שתמיד עוזר לך,‬
‫מישהו שמגיע לשכונה שלך בכל יום‬ ‫כדי לבדוק מה שלומך.‬
‫- אורוז צ'רלס, תומכת רפואה בקהילה -‬
‫אני הולכת פעמיים ביום.‬
‫לא רק כדי לתת להם תרופות,‬
‫אלא גם כדי לעודד אותם להמשיך לקחת‬ ‫את התרופות.‬
‫אחרת, הם ימשיכו להיות חולים‬ ‫ואפילו עלולים למות.‬
‫אחר כך אנחנו מדברות קצת,‬
‫אני מנסה לעודד אותה.‬
‫כשחולים, מתייאשים בקלות.‬
‫כשהעברנו את האשמה מהמטופלים אל המערכת,‬
‫מצבם של כולם השתפר.‬
‫שיטת הליווי הזאת, שהייתה לב ליבה‬
‫של מערכת בקרת השחפת בקנז',‬
‫מאוד הצליחה,‬ ‫והצלחנו לרפא כמעט 100% מהמקרים.‬
‫אם חושבים על זה, זה מדהים‬
‫כמה המודל הזה פשוט.‬
‫והוא הפך לחלק מהותי מהעבודה שלנו.‬
‫אפשר לכתוב "כל הכבוד" בגיליון רפואי?‬
‫כלומר, אני מת על העבודה הזאת.‬
‫אחרי שצברנו ניסיון‬ ‫עם תומכי רפואה בקהילה בקנז',‬
‫החלטנו שאפשר להרחיב את זה‬ ‫מעבר לפרויקט בהאיטי.‬
‫החלטנו שאפשר להפוך את זה למעין תנועה.‬
‫הלכתי לשם ואמרתי,‬
‫"כן, זה המקום שאני אמור להיות בו",‬ ‫כי אני לא חייב לדאוג…‬
‫- ד"ר פרנה לאנדרה‬ ‫ממנהלי "שותפים בבריאות: האיטי" -‬
‫שלא אוכל לטפל באנשים‬
‫בגלל מחסור באמצעים.‬
‫זו כזאת תחושת הקלה‬
‫כשאנחנו מצליחים לחולל שינוי גדול‬ ‫בחייהם של אנשים.‬
‫כשהייתי ילדה צעירה, ראיתי הרבה סבל‬ ‫בכלכותה, העיר שממנה אבי הגיע.‬
‫- ד"ר ג'ויה מוחרג'י, ראש תחום רפואה‬ ‫"שותפים בבריאות" -‬
‫אז תמיד מאוד התעניינתי בבעיות הבריאותיות‬ ‫של אנשים עניים, מגיל מאוד צעיר,‬
‫ומישהו אמר לי, "כדאי לך לדבר‬ ‫עם בחור בשם פול פארמר".‬
‫ואני אמרתי, "יש לו חוש הומור?"‬
‫והוא אמר, "כן". אמרתי,‬ ‫"כי אם לא, אני לא יכולה". אני…‬
‫זה פשוט מדכא מדי להיכנס לזה עם מיסיונר…‬ ‫לא שיש לי משהו נגד מיסיונרים.‬
‫אבל הוא אמר, "כדאי לך לדבר איתו".‬
‫אז אמרתי לו, "אני אעבוד בהתנדבות",‬ ‫והוא אמר, "אז התקבלת".‬
‫הצוות שלנו בהאיטי הלך וגדל,‬
‫אבל מי ששינה את מהלך העבודה שלנו לחלוטין‬
‫היה הכומר ג'ק.‬
‫עכשיו, אני…‬
‫רוצה להזמין אנשים לעמוד‬
‫כשנזכיר את המדינות שהגעתם מהן. אז כש…‬
‫ג'ק היה כומר מאוד אהוב‬
‫בשכונת עוני בבוסטון שנקראת רוקסברי.‬
‫האנשים שנהגו לבקר בכנסייה שלו‬ ‫היו נשים מסורתיות, חברי כנופיה ופול,‬
‫שגר במגורי הכומר של ג'ק‬ ‫כדי לא לשלם שכר דירה בזמן לימודי הרפואה.‬
‫הוא היה גס וחסר בושה ומצחיק.‬
‫הוא לא היה כומר טיפוסי.‬
‫אהבנו אותו.‬
‫- הכומר ג'ק: הכומר של הרחוב -‬
‫ג'ק חלם במשך שנים לעזור לאנשים עניים‬ ‫בדרום אמריקה,‬
‫ויום אחד הוא החליט שהגיע הזמן‬
‫ונסע לפרו.‬
‫והוא עודד אותנו להרחיב את העבודה שלנו‬ ‫אל מחוץ להאיטי,‬
‫להגיע לפאתי לימה‬
‫ולראות מה אפשר לעשות שם.‬
‫- פרו, 1993 -‬
‫באותה תקופה, ארגון הבריאות העולמי,‬
‫שזו הסוכנות של האו"ם שעוקבת אחר מחלות‬ ‫ומבססת פרוטוקולים לטיפול בהן…‬
‫- שחפת -‬
‫האמין שלפרו יש את אחת מהתוכניות הכי טובות‬ ‫לשחפת בקרב המדינות המתפתחות.‬
‫אז כשהכומר ג'ק הזמין אותנו לשם,‬
‫החלטתי להתחיל פרויקט‬ ‫ולהבין איך אנחנו יכולים להשפיע.‬
‫אחד מהאנשים הראשונים שפגשתי היה חיימה,‬
‫ומיד הסתדרנו מצוין.‬
‫הייתי הרופא של הכנסייה,‬
‫ובמחוז הזה, הכומר ג'ק ניסה לעזור… ‬
‫- ד"ר חיימה ביונה‬ ‫ממקימי "שותפים בבריאות: פרו" -‬
‫כמיטב יכולתו.‬
‫אבל היה גבול למה שהוא היה יכול לעשות.‬
‫מה שהרשים אותי בד"ר קים היה…‬
‫המחויבות הכנה שלו לעזור לאחרים.‬
‫התחלנו לעבוד עם קבוצת צעירים שהכשרנו‬ ‫כתומכי רפואה בקהילה.‬
‫הצעירים האלה ביקרו בבתים‬ ‫ובדקו מאילו בעיות אנשים סבלו.‬
‫ראינו כל כך הרבה דברים מזוויעים.‬ ‫ראינו אנשים שלא היו מסוגלים לאכול בעצמם,‬
‫ראינו קיצוצים בשירותים רפואיים,‬
‫והאמנו שהבנק העולמי אחראי‬ ‫לחלק גדול מהדברים האלה.‬
‫הנושים מתעקשים שפרו תפתור‬ ‫את הבעיות הכלכליות שלה.‬
‫תוכנית הצנע שנכפית על המדינה תאלץ‬ ‫את הממשלה לבצע קיצוצים נוספים בהוצאות.‬
‫במילים אחרות, לכולם מצפה תקופה קשה.‬
‫נסעתי עם פול ועם הצוות לפרו‬
‫כדי לראות אילו אתגרים יש שם.‬
‫נשארנו שם והקמנו מודל ליווי.‬
‫בתקופה הזאת, התמחיתי במחלות זיהומיות‬ ‫ופשוט ידעתי הרבה על שחפת‬
‫בגלל האיטי.‬
‫בדוח שלי מהנסיעה הזאת,‬ ‫שאני מקווה שהלך לאיבוד, אמרתי,‬
‫"אולי פה עדיף להתמקד ברפואה ראשונית,‬
‫ברפואת נשים…"‬
‫ואמרתי, "אבל למרבה השמחה,‬ ‫לפרו יש תוכנית נהדרת לשחפת",‬
‫שזו הייתה עוד טעות איומה.‬
‫ואז התחלנו להיתקל בחולי שחפת מסוימים.‬
‫בצד ימין זה לבן לגמרי.‬
‫היו מטופלים שקיבלו טיפול שוב ושוב‬ ‫במסגרת התוכנית ולא החלימו.‬
‫היו הרבה אנשים שסבלו משיעול וביקרו במרפאה,‬
‫וקיבלו טיפול לשחפת.‬
‫הם לקחו כל תרופה שרשמו להם,‬
‫אבל הם עדיין היו חולים.‬
‫וזה היה מפתיע.‬
‫אמרנו, "הם בטח עמידים לתרופות". אבל מה‬ ‫ששמענו זה, "אין עמידות לתרופות בפרו,‬
‫כי התוכנית שלנו כל כך טובה".‬
‫שחפת היא מחלה הנישאת באוויר.‬
‫אז הסכנה‬ ‫לבריאות הציבור תמיד הייתה גבוהה יותר,‬
‫כי אי אפשר לשלוט באוויר.‬
‫מאוד חשוב לקחת תרופות ולהמשיך לקחת אותן‬ ‫לכל אורך תקופת הטיפול.‬
‫התחלנו לראות מטופלים‬ ‫שקיבלו טיפול קו ראשון לא פעם אחת,‬
‫ולא פעמיים, ועדיין הייתה להם שחפת פעילה… ‬
‫כלומר הם עדיין היו מדבקים, מה שאומר…‬
‫שהיה פגם גדול בתוכנית.‬
‫כשרק התחלנו להבין שיש בעיה כזאת,‬
‫הכומר ג'ק חלה.‬
‫חשבתי לעצמי, "וואו, הוא פשוט… ‬
‫הוא נראה זקן יותר,‬ ‫או רזה יותר, או משהו כזה".‬
‫כשראינו כמה חמור היה מצבו של ג'ק,‬ ‫התחננו אליו, הפצרנו בו שיחזור לארצות הברית‬
‫כדי לקבל טיפול,‬ ‫אבל הוא סירב.‬
‫הוא אמר שיש לו מחויבות מאוד חזקה לאנשיו,‬ ‫ושזה המקום שאליו הוא שייך.‬
‫ואז מצבו של הכומר ג'ק מאוד החמיר,‬
‫וידענו שהוא חייב לחזור לבוסטון‬ ‫כדי לקבל טיפול רפואי באופן מיידי.‬
‫ג'ים ופול בילו המון זמן איתו,‬ ‫בחדר שלו בבית החולים.‬
‫מהר מאוד הוא נהיה חולה מאוד.‬
‫הוא מת.‬
‫במבט לאחור על 30 השנים האחרונות… ‬
‫למרות שלפעמים היינו רוצים לומר שישר הגבנו‬ ‫במהירות, אנחנו עדיין איטיים מדי.‬
‫כי תמיד יש תקופה שבה אומרים,‬
‫"בבקשה תגידו לי שזאת לא האחריות שלי",‬
‫והעיכוב הזה הוא קטלני.‬
‫וזה מה שקרה לג'ק.‬
‫הוא חלה בזמן העיכוב.‬
‫ואז גילינו שהייתה לו שחפת עמידה לתרופות.‬
‫הייתה לזה השפעה מאוד חזקה,‬ ‫בייחוד על פול וג'ים.‬
‫לאחר שסיבת המוות של הכומר ג'ק‬
‫נקבעה כשחפת שעמידה לתרופות,‬
‫התחלנו לחשוד שיש מקרים רבים בקהילה.‬
‫ואז חשבנו,‬ ‫"אלוהים אדירים, כמה מטופלים כאלה יש לנו?"‬
‫הצלחתי לראיין כמה אחיות‬ ‫במרכזים רפואיים שונים.‬
‫אבל הצוותים הרפואיים לא בטחו בי מספיק‬
‫כדי לחלוק מידע על המטופלים שלהם. אבל…‬
‫במרכז רפואי אחד,‬
‫הצלחתי לדבר‬
‫עם אחות שהראתה לי מידע על מטופל‬
‫ואמרה, "מישהו צריך לעשות משהו".‬
‫תראה את העמידות שלו לתרופות האלה.‬
‫מצבו לא משתפר.‬ ‫-ויש הרבה מטופלים כאלה?‬
‫כן, יש הרבה מטופלים כאלה.‬
‫רק מלהביט בכמות המטופלים שלא החלימו,‬
‫הערכנו שעשויים להיות לנו אפילו 50 מקרים‬ ‫בעיר של 100,000 איש.‬
‫כשיש 50 מקרים עמידים לתרופות‬ ‫בקרב 100,000 איש, זו למעשה התפרצות.‬
‫מה שראינו זה ריכוזים‬ ‫של שחפת עמידה לתרופות,‬
‫שבהם אדם אחד היה מדביק אחרים‬ ‫בזן שעמיד לתרופות.‬
‫אלו שנדבקו בכל זאת פנו אל תוכנית השחפת‬ ‫כדי לקבל טיפול,‬
‫והתרופות האלה לא ריפאו את המחלה שלהם,‬
‫והם המשיכו להפיץ שחפת עמידה לתרופות.‬
‫אז בלי טיפול מתאים,‬
‫הזנים האלה החלו להתפשט בקרב משפחות.‬
‫התרופות לטיפול בשחפת עמידה היו מאוד יקרות.‬
‫החל מ-20 ועד לאפילו 35,000 דולר,‬
‫והן היו מאוד נדירות.‬
‫לכן, לארגון הבריאות העולמי‬ ‫הייתה מדיניות רשמית בקשר לשחפת עמידה.‬
‫הם אמרו שזה יקר מדי…‬
‫- אלה מותרות -‬
‫ולא חשבו שצריך לטפל בשחפת עמידה‬ ‫במדינות עניות.‬
‫פרוטוקולי הטיפול של ארגון הבריאות העולמי‬
‫מתקבלים כתורה מסיני ברוב המדינות המתפתחות,‬
‫כי אין להן מספיק מומחיות‬ ‫כדי לפתח פרוטוקולי טיפול משלהן.‬
‫במדינות כמו פרו,‬
‫עקב המורכבות של הטיפול בחולים האלה… ‬
‫- ד"ר סיזר בונייה, פולמונולוג‬ ‫משרד הבריאות, פרו -‬
‫היה עדיף לא לטרוח במקרים האלה.‬
‫אז ההנחה הייתה שכל מי שסובל‬ ‫משחפת עמידה לתרופות, פשוט ימות.‬
‫פנינו לרשויות המקומיות ואמרנו,‬ ‫"יש הרבה חולים עם שחפת עמידה לתרופות.‬
‫צריך להתחיל לטפל בהם.‬
‫תהיה לנו בעיה ענקית‬
‫אם לא נתחיל עכשיו".‬
‫וראש תוכנית השחפת אמר,‬
‫"אם תטפלו בחולה אחד, נגרש אתכם מהמדינה".‬
‫הם התרגזו כי הם חשבו‬
‫שאם יתגלה שהתוכנית לא פועלת‬ ‫במקרים של שחפת עמידה לתרופות,‬
‫זה יאיים על כל ההתקדמות שלהם.‬
‫חשבנו שזו תהיה לא רק משימה קשה,‬
‫אלא משימה ש… תיכשל.‬
‫הסתבר שלאחד מרופאי השחפת מפרו הייתה בת‬
‫שבעצם חלתה בשחפת עמידה לתרופות.‬
‫אבל הוא פנה לפול בדיסקרטיות יום אחד‬ ‫ואמר לו, "אתה יכול לטפל בבת שלי בבקשה?"‬
‫אז אנחנו אכן טיפלנו בבת שלו, והיא החלימה,‬
‫ונתנו לנו לטפל בקבוצה קטנה של חולים.‬
‫דיברנו עם הצעירים שהיו תומכי רפואה בקהילה‬ ‫ואמרנו להם,‬
‫"אנחנו מתחילים לטפל בחולים האלה.‬ ‫אתם תיאלצו להיחשף לשחפת עמידה.‬
‫זו מחלה קטלנית".‬
‫ומה שמדהים זה‬ ‫שכל 12 תומכי הרפואה המקוריים אמרו, "כן,‬
‫אנחנו נטפל בחולים האלה".‬
‫זה היה סיוט. סיוט מבחינה לוגיסטית,‬
‫סיוט מבחינה כספית.‬
‫הכול פעל לרעתנו.‬
‫היה כל כך קשה למצוא תרופות בכלל.‬
‫התקשרנו…‬
‫- מאה מבחנות, ניו יורק, ענף בקרת שחפת -‬
‫לשירותי בריאות הציבור בכל מדינה בארה"ב‬ ‫בחיפוש אחר תרופות ופשוט קנינו אותן מהם.‬
‫היינו צריכים מאות אלפי דולרים…‬
‫- מאה אלף דולר בינואר -‬
‫כדי לטפל בכמות קטנה של חולים,‬
‫במקום לטפל במיליון חולים‬ ‫שסבלו מבעיות אחרות בהאיטי.‬
‫היה לנו מאוד קשה להתמודד עם זה.‬
‫האם עשינו את הדבר הנכון?‬
‫וטום שילם על הכול.‬
‫זה באמת היה בזכות טום וייט. הוא לא רצה‬
‫להיות היחיד שמממן את הטיפול‬ ‫בשחפת עמידה לתרופות בעולם.‬
‫אבל זה היה עניין של חיים או מוות.‬ ‫להעביר לשם את התרופות‬
‫ולהמשיך את הטיפולים,‬ ‫היה עניין של חיים או מוות.‬
‫לא קיבלנו עזרה מיוחדת‬ ‫כדי להעביר לשם את התרופות.‬
‫שמתי את התרופות במזוודות גדולות,‬
‫ומכיוון שאני אסייתי,‬ ‫בדרך כלל חשבו שאני תייר‬
‫ונתנו לי לעבור קצת יותר בקלות.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫ידענו שהאנשים האלה יצטרכו‬ ‫לעבור טיפול מאוד קשה כדי לשרוד את המחלה.‬
‫גם מלקיאדס וגם חוליה הוגדרו‬ ‫בפרו כחולים כרוניים,‬
‫חולים שמקבלים טיפול כבר שנים רבות‬ ‫ולא מחלימים.‬
‫אני חייב לומר שכשראיתי את מלקיאדס חשבתי,‬ ‫"אלוהים ישמור".‬
‫לא הייתי מופתע אם הוא היה מת.‬
‫הזנחנו אותו יותר מדי זמן בלי טיפול‬ ‫לשחפת עמידה.‬
‫אנחנו יודעים שמאוד קשה לקחת את כל התרופות,‬ ‫אבל כרגע אין לנו תרופות אחרות.‬
‫זה קשה כרגע, אבל בבקשה תמשיך.‬
‫הרבה היה מוטל על הכף,‬
‫ולחצנו מאוד חזק.‬
‫ידענו שאנחנו חייבים להצליח‬ ‫לטפל בחולים האלה,‬
‫או שיוותרו לעד על הטיפול בשחפת עמידה‬ ‫בשאר העולם.‬
‫החולים האלה התחילו לקבל טיפול לשחפת עמידה‬
‫בתקווה שהם יחלימו,‬
‫אבל בלי ודאות שזה אכן יקרה.‬
‫תומכי רפואה בקהילה היו מבקרים‬ ‫בבתים שלהם שישה ימים בשבוע‬
‫במשך אפילו שנתיים ברצף.‬
‫הטיפול כלל יותר מ-11 תרופות שהחולים לקחו…‬
‫- לורנה מסטנזה, אחות -‬
‫מדי יום.‬
‫טוב, מלקיאדס.‬
‫אני לא רוצה לקחת את התרופות.‬
‫הן גורמות לי להרגיש לא טוב.‬
‫לתרופות האלה יש תופעות לוואי חזקות,‬
‫אבל אלה התרופות היחידות‬
‫שיכולות לעזור לך להיפטר מהחיידקים העמידים.‬
‫אני מקבל טיפול כבר שלוש שנים וזה לא עוזר.‬
‫בכלל. שלוש שנים.‬
‫המצב רק החמיר.‬
‫החולים שלנו מאוד סבלו במהלך הטיפול.‬
‫במקרה של מלקיאדס,‬ ‫הבעיה שיותר חמורה מלקיחת התרופות,‬
‫היא הייאוש,‬
‫התשישות,‬
‫ואפשר להבין את זה.‬
‫תבלע.‬
‫תומכי הרפואה בקהילה היו אנשים מאוד אמיצים‬ ‫ומיוחדים,‬
‫כי הם היו מאוד מלאי חמלה לחולים האלה‬ ‫שבהחלט היו עלולים להדביק אותם.‬
‫גם תומכי הרפואה בקהילה וגם החולים,‬
‫לא עשו את זה למען קאראביו,‬
‫אלא למען כל העולם.‬
‫בלי מלחמה, אי אפשר לנצח.‬
‫אני רוצה להיות לוחמת טובה.‬
‫אם אני רוצה לנצח, אני יכולה, בעזרת השם.‬
‫אם החולים הראשונים היו מחלימים,‬
‫אז היינו יודעים שיש לנו טיעון,‬ ‫כי החלק הראשון בטיעון היה,‬
‫"אפילו אם רוצים לעשות את זה,‬ ‫לא כדאי להתחיל‬
‫כי זה פשוט לא אפשרי בסביבה ענייה במשאבים".‬
‫יש לנו סרטון להראות לך.‬
‫זה היה מאבק.‬
‫מאבק מאוד קשה.‬
‫וואו!‬
‫הודות לתמיכתם‬
‫של הרופאים…‬
‫- מלקיאדס הוייה אורה, מטופל לשעבר -‬
‫זה מלקיאדס? אלוהים אדירים.‬
‫…אני חי היום.‬
‫ולחשוב שכמעט נתנו לו למות.‬
‫לחשוב שכמעט נתנו לו למות‬
‫רק כי חשבנו שזו טרחה בשבילנו,‬
‫רק כי לא חשבנו שזה מגיע לו.‬
‫ראיתי עוד מקרים כאלה, אבל זה פשוט… ‬
‫איזה מהפך, אלוהים אדירים.‬
‫תראו את הגבר הצעיר הזה שמלא בביטחון עצמי‬ ‫ועומד לצאת לכבוש את העולם.‬
‫אפשר לומר שזה יקר,‬
‫שזה לוקח יותר מדי זמן, שזה עולה יותר מדי.‬
‫אבל אני חושב שזה שווה את זה,‬
‫כי אחר כך,‬
‫זה ישתקף בכל האנשים האלה.‬
‫- חייבים להתחיל לטפל בה באופן מיידי. -‬
‫בקבוצה הראשונה היו 75 חולים.‬
‫- אטמבוטול, פיראזינאמיד, קנמיצין,‬ ‫ריפאמפין, ציפרופלוקסצין? -‬
‫טיפלו בהם במשך שנתיים…‬
‫- עדיין ממתינים לתוצאות -‬
‫באמצעות חמש עד שבע תרופות.‬
‫- ראול אדם חדש -‬
‫שמונים וחמישה אחוזים מהם החלימו,‬ ‫שזה אחוז מאוד גבוה.‬
‫אז חשבנו שאנחנו חייבים לעשות משהו…‬
‫- תוצאות טיפול ראשוניות של 45 חולים -‬
‫כדי לשנות את התפיסה לגבי השאלה הראשונה…‬
‫- התקדמנו, נקווה לחדשות טובות בקרוב. -‬
‫"האם אפשר לטפל בחולים עם שחפת עמידה‬ ‫בסביבה ענייה במשאבים?"‬
‫- עוני, אי-שוויון ועמידות לתרופות -‬
‫ידענו שהנתונים טובים יותר…‬
‫- שחפת עמידה ועלות השאננות -‬
‫ממה שקיבלו בארה"ב.‬
‫- טיעונים פוליטיים וכלכליים נגד טיפול‬ ‫בשחפת עמידה מלאים בטעויות. -‬
‫אז הם הפכו אותנו מאאוטסיידרים‬ ‫בתחום הבריאות העולמי‬
‫למי שנמצאים בלב הדיון.‬
‫- בוסטון, 1998 -‬
‫אז אספנו את כל מומחי השחפת‬
‫וכינסנו אותם בחדר אחד.‬
‫זה היה רעיון של הווארד הייט,‬
‫מתוך הכוונה המפורשת לצאת נגד המדיניות.‬
‫- ד"ר הווארד הייט, דיקן לשעבר‬ ‫ביה"ס לבריאות הציבור בהרווארד -‬
‫ברגע שארגון הבריאות העולמי הכריז‬ ‫שהוא יגיע…‬
‫- קיימברידג', מסצ'וסטס,‬ ‫ארבעה-חמישה באפריל 1998 -‬
‫כל הגדולים בתחום בקרת השחפת הגיעו.‬
‫באותם ימים, היינו ארגון לא ממשלתי מאוד קטן‬ ‫עם מרפאה קטנה בקנז' ו-75 מטופלים בפרו.‬
‫ג'ים עדיין עבד גם בבריגהם כדי להתפרנס.‬
‫כלומר, זה היה… היינו משהו קטנטן… ‬
‫היינו דגי רקק.‬
‫ואז הצגנו את התוצאות…‬
‫- ארבעה-חמישה באפריל 1998‬ ‫כנס שחפת עמידה -‬
‫ואנשים באמת היו בהלם מהן.‬
‫- האקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדע -‬
‫הסתכלתי על הנתונים שלכם ונדהמתי מהטענה‬ ‫ששיעור החולים שהחלימו הוא מעל 50%.‬
‫ופשוט קשה לי להאמין‬ ‫שהנתונים האלה יתקבלו ללא עוררין.‬
‫זה פורסם.‬
‫אז מה?‬
‫רוב חברי קהילת השחפת פשוט יצאו מדעתם.‬
‫תסתכלו על התוצאות שהרגע שמענו.‬ ‫שבעים אחוזים מהחולים החלימו.‬
‫אני מאמין של-70% האלה‬ ‫מעולם לא הייתה שחפת עמידה.‬
‫אלה היו אנשים‬ ‫שלקחו חלק מהכדורים שהיו בחפיסת התרופות.‬
‫חלק מהם נגנבו. חלק נמכרו.‬
‫אם ביקרתם פעם באחת מהמדינות האלה,‬ ‫אתם יודעים שהיכולת שלהן להרוס תוכנית‬
‫מגיעה מהדרג העליון ביותר ועד לתחתית.‬
‫קהילת השחפת המסורתית‬
‫רתחה מכעס.‬
‫כמה חשוב לטפל בשחפת עמידה?‬
‫אני חושב שזה לא חשוב בכלל,‬ ‫כי אני לא חושב שיש לזה הרבה השפעה.‬
‫גם אם אנחנו מאמינים, אי אפשר לעשות את זה.‬
‫יכול להיות שזה רעיון טוב, אבל איפה ומתי,‬ ‫ולמשך כמה זמן?‬
‫צריך לחשוב אם זה בר-קיימה.‬
‫בחיים לא ראיתי חולים מנהלים דיון כזה‬ ‫ואומרים, "אתה יודע,‬
‫אני לא חושב שאני בר-קיימה".‬
‫- ג'ים קים: -‬
‫הפעמים היחידות שבהן אני שומע שאנשים כמונו,‬ ‫אקדמאים, מדברים‬
‫על משאבים מידלדלים זה‬ ‫בנוגע לדברים שקשורים לעניים.‬
‫גורם ההתנגדות המרכזי הוא תמיד העלות.‬
‫"החולים האלה",‬
‫אנשים שחורים, חומים, עניים,‬ ‫פשוט לא חשובים.‬
‫אנחנו חושבים שמה שיכול לצאת מהפגישה הזאת… ‬
‫זה שהנתונים שהצגנו לכם בקשר להצלחה שנחלנו‬ ‫בטיפול בשחפת עמידה‬
‫יכולים להוליד חזון מאוד עוצמתי‬ ‫על הצורך בהרחבת משאבים.‬
‫נושא הפגישה היה,‬
‫"האם אפשר לעשות‬ ‫את זה במדינות מתפתחות?" זהו,‬
‫הוכחנו שאפשר, ואז ממש הצגנו איך עשינו‬ ‫את זה בעזרת תומכי רפואה בקהילה.‬
‫הצעד הבא היה לנסות להוזיל את התרופות.‬
‫כי הם כל הזמן אמרו, "איך אתם אומרים שצריך‬ ‫לטפל בשחפת עמידה, כשהתרופות כאלה יקרות?"‬
‫שאלתי כמה אנשים מארגון הבריאות העולמי,‬
‫"אתם יודעים‬ ‫אם רשום על התרופות פטנט או לא?"‬
‫והם אמרו שהם לא יודעים.‬
‫הייתי בהלם.‬
‫אמרתי, "איך אתם יכולים לגזור גזר דין מוות‬
‫על כל חולי השחפת העמידה במדינות העניות‬ ‫בלי לדעת בכלל‬
‫אם רשום על התרופות פטנט או לא?"‬ ‫כי אם לא רשום עליהן,‬
‫אפשר להוזיל את המחירים באופן כמעט מיידי.‬
‫ביקשתי מאחד מהחברים בצוות שלנו שיברר‬ ‫אם רשום עליהן פטנט,‬
‫והוא חזר ואמר, "לא רשום עליהן,‬ ‫וזה ככה כבר הרבה זמן".‬
‫והיינו המומים.‬ ‫איש לא שאל את השאלה הזאת עד אז.‬
‫ג'ים שם לעצמו למטרה להוזיל‬ ‫את מחירן של התרופות האלה.‬
‫וכל המצב השתנה.‬
‫מחירי התרופות הוזלו ב-90%.‬
‫כל העבודה הזאת הובילה‬ ‫לכך שחלו שינויים קיצוניים בפרוטוקולים.‬
‫זו הייתה שרשרת של אירועים‬
‫ששינתה את המדיניות‬ ‫של ארגון הבריאות העולמי.‬
‫- לפרסום מיידי, שישה באפריל 1998‬ ‫שינוי חד בבקרת השחפת העולמית -‬
‫אני זוכרת שג'ים אמר, "אם נציג את הטיעון‬ ‫על טיפול בשחפת עמידה בצורה הנכונה,‬
‫נגיף האיידס יהיה הבא בתור".‬
‫סגנון החיים של גברים הומוסקסואלים מסוימים‬
‫הביא להתפרצות מגפה של סרטן נדיר.‬
‫מגפה חדשה זרעה הרס ברחבי העולם,‬
‫וחשפה באופן ברור מה היה מקובל‬
‫ומה לא ביחס לאנשים העניים ביותר בעולם.‬
‫מכנים אותה "מגפת ההומואים".‬
‫- תדרוך עיתונאים בבית הלבן -‬
‫לא, זה נכון. זו תופעה די רצינית…‬ ‫אחד מכל שלושה אנשים שנדבקו בה מת,‬
‫ואני תוהה אם הנשיא מודע אליה?‬
‫יותר מ-300,000 איש מתו בארה"ב‬
‫לפני שהרשויות נאלצו להגיב.‬
‫במדינות עניות, המצב היה עוד יותר גרוע.‬
‫יותר מ-22 מיליון איש ברחבי העולם נדבקו.‬
‫ב-1996,‬
‫פותח שילוב של תרופות‬ ‫שעצר את התקדמות המחלה.‬
‫הוא נקרא טיפול אנטי-רטרו-ויראלי.‬ ‫הוא היה יעיל‬
‫אבל יקר להחריד.‬
‫אפילו המוסדות החזקים ביותר בעולם‬
‫הרגישו שאין ביכולתם לעמוד בביקוש כה נרחב.‬
‫כשמתחילים לעסוק בשאלת האיידס… ‬
‫- ג'יימס וולפנזון, נשיא הבנק העולמי -‬
‫באפריקה,‬
‫מבינים באמת‬ ‫עד כמה היכולת שלנו לעזור מוגבלת.‬
‫אבל היו אנשים שנלחמו.‬
‫בספרי ההיסטוריה יהיה רשום,‬ ‫רייגן ובוש לא עשו כלום!‬
‫אנחנו הפכנו לבעלי בריתם.‬
‫באותה תקופה, החלטנו לקחת… ‬
‫- אריק סוייר, פעיל איידס -‬
‫כמה שיותר אקטיביסטים‬ ‫לכנס האיידס הבין-לאומי באמסטרדם.‬
‫אופורטוניסטים, תתביישו!‬
‫ופגשנו הרבה חולי איידס‬ ‫ממדינות מתפתחות שהגיעו לשם‬
‫עם דלקת ריאות, עם פטרת הפה,‬
‫עם התפרצויות הרפס ענקיות על הפנים שלהם,‬
‫ובלי גישה לתרופות.‬
‫אז ממש נברנו בתיקי התרופות שלנו,‬
‫ונתנו לאנשים את הספורנוקס שלנו‬
‫כדי לטפל בהתפרצויות הענקיות‬ ‫שכיסו חצי מהפנים שלהם בהרפס.‬
‫והלכנו לג'ונתן מאן ואמרנו, "ג'ונתן…‬
‫- ד"ר ג'ונתן מאן, מנהל לשעבר‬ ‫תוכנית האיידס של ארגון הבריאות העולמי -‬
‫יש פה המון אנשים,‬ ‫לחלקם יש דלקת ריאות, לעזאזל.‬
‫אתה חייב לקחת את האנשים האלה לבית החולים‬ ‫ולרופאים שיטפלו בהם".‬
‫והם הגיבו.‬
‫אבל התרעומת על כך שאנשים אחרים‬ ‫עם איידס הגיעו לכנס בין-לאומי,‬
‫שהם היו כל כך נואשים‬ ‫שהם עלו על מטוס עם דלקת ריאות‬
‫כדי שישמעו את הסיפור שלהם,‬
‫פשוט שבתה אותי.‬
‫ממשלות הורגות אנשים עניים במדינות מתפתחות,‬
‫כי הן מקצות לאיידס רק תקציבים זעומים,‬
‫שמוגבלים למאמצי מניעה‬ ‫ולא מממנים טיפול באיידס.‬
‫תאבת בצע הורגת! גישה לכולם!‬
‫אני זוכר שבאותה תקופה‬
‫שמעתי על פול וג'ים,‬
‫שנאבקו כדי לטפל באנשים בהאיטי,‬ ‫היכן שלאף אחד לא הייתה גישה.‬
‫- האיטי, 1999 -‬
‫היו לנו הרבה חולים‬ ‫בהאיטי שאובחנו באותן שנים.‬
‫בכל פעם שמישהו נדבק באיידס,‬
‫ידענו שזה גזר דין מוות באופן אוטומטי.‬
‫לא היה לנו מה לעשות.‬
‫אנשים התחילו לחזור‬
‫מפורט או פרינס.‬
‫הם חזרו הביתה כדי למות.‬
‫אישה צעירה, בת 28,‬
‫שעבדה כמשרתת בפורט או פרינס,‬
‫חזרה לכאן, לאזור הכפרי של האיטי,‬ ‫לאחר שהיא ירדה במשקל וכשהיא סובלת משיעול.‬
‫ואז הציעו לה לעשות בדיקת איידס,‬ ‫והיא הייתה חיובית.‬
‫לא הייתה לנו שום דרך למנוע‬
‫את ההידרדרות האיטית, הבלתי נמנעת והקטלנית‬ ‫בלי טיפול אנטי-רטרו-ויראלי.‬
‫אחת מהחולות הראשונות הייתה אדלין מרסון.‬
‫אדלין הייתה אישה צעירה שנסעה‬ ‫לפורט או פרינס כדי לנסות למצוא עבודה.‬
‫אבא שלה סיפר לנו שהיא חזרה הביתה‬ ‫ושהיא מאוד חולה.‬
‫ויום אחד הלכנו לראות את אדלין.‬
‫היא שכבה במיטה שלה.‬
‫והיא נראתה כחושה וקצת מיואשת.‬
‫אבא שלה עמד לידה והוא כבר התחיל לגייס כסף‬
‫בשביל ארון הקבורה שלה.‬
‫פול ישב שם במשך הרבה זמן.‬
‫הוא הצליח להקשיב לריאות וללב שלה.‬
‫קמנו והתחלנו לחזור ופול אמר,‬
‫"יש טיפול תרופתי לזה".‬
‫פול התחיל לדבר עם החולים, והם אמרו,‬
‫"כלומר, יש תרופות לזה‬
‫אם גרים במרחק שעה וחצי מפה במיאמי?‬ ‫איך יכול להיות שהן לא זמינות לנו?"‬
‫ואיך עונים על השאלה הזאת?‬
‫התרופות היו זמינות, אבל יקרות.‬
‫בשלב הזה,‬ ‫לאדלין כבר נותרו רק כמה שבועות לחיות,‬
‫ופול אמר, "אנחנו חייבים להשיג את התרופות".‬
‫אז החלטנו שאנחנו חייבים לעשות את זה‬ ‫כי הזמן שלה הלך ואזל.‬
‫בתקופה‬
‫שבה לא טיפלו באף חולה‬
‫במדינה מתפתחת באמצעות דולרים אמריקאיים,‬
‫כולנו החלטנו שאנחנו מוכרחים לעשות כל מה‬ ‫שביכולתנו כדי לאסוף קצת תרופות.‬
‫פול התרוצץ כדי להשיג שקים‬ ‫עם תרופות שנתרמו שלא פג תוקפן,‬
‫ואז מיינו את החולים, כי לא היה לנו מספיק‬ ‫לכולם, טיפלנו באלה שהיו הכי חולים.‬
‫תבחר אנשים כמוהו, שבאמת צריכים את התרופות,‬ ‫כי יש הרבה ביקוש.‬
‫המחלה שלו מאוד מתקדמת,‬ ‫אז חייבים להתחיל לטפל בו מייד.‬
‫והמלווים מאוד חשובים.‬
‫פשוט השתמשנו בתוכנית לשחפת‬
‫שיצרנו, עם תומכי הרפואה בקהילה,‬
‫בשביל חולי איידס עם התרופות המתאימות.‬
‫השכן הזה לוקח קומביויר ונביראפין.‬
‫והשלמנו את הטיפול התרופתי עם אוכל…‬
‫וסוגים אחרים של תמיכה סוציאלית,‬ ‫כמו בתוכנית השחפת, כלומר מודל הליווי.‬
‫כדי שאנשים ישרדו, זה מה שצריך לעשות.‬
‫אין להם מספיק אוכל.‬
‫התוצאות היו…‬
‫דרמטיות…‬
‫ומהפכניות.‬
‫- אדלין, לפני -‬
‫- אדלין, אחרי -‬
‫אדלין העלתה 12 קילו בחודש אחד.‬ ‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫תפתחי את הפה.‬
‫אין יותר כתמים לבנים.‬ ‫לא הופיע לך שום דבר על העור?‬
‫אני בסדר, ד"ר פול. אני רק קצת חלשה.‬
‫ד"ר פול אמר לאבא שלי, "לא, תזרוק‬ ‫את ארון הקבורה. אתה לא תצטרך אותו".‬
‫- אדלין מרסון, מטופלת לשעבר ואקטיביסטית -‬
‫תודה לאל, בזכותם, אני פה.‬
‫- ג'וזף, לפני -‬
‫- ג'וזף, אחרי -‬
‫- ג'וזי, לפני -‬
‫- ג'וזי, אחרי -‬
‫מצבם של כולם השתפר.‬
‫לא הצלחתי למצוא בית חולים‬ ‫שיאמרו לי בו איזו מחלה יש לי.‬
‫כל מה שהם עשו זה להכין‬ ‫את הצוואה וארון הקבורה שלי.‬
‫- סנט קר, לפני -‬
‫- סנט קר, אחרי -‬
‫כשהגעתי לבית החולים פה בקנז'…‬
‫- פרנסואה סנט קר, אקטיביסט ומטופל לשעבר -‬
‫ד"ר פול אמר לי,‬ ‫"לא, אתה עדיין לא עומד למות".‬
‫אף אחד מהחברים בקבוצת הטיפול הזאת לא מת.‬ ‫כך שהתוצאות היו טובות באותה מידה‬
‫כמו בארה"ב, או אפילו יותר,‬ ‫כי היו לנו תומכי רפואה בקהילה.‬
‫מה אתם רואים בציור הזה?‬
‫מאז שנת 2000, אני מלמדת מטופלים‬
‫על שחפת ואיידס מדי יום.‬
‫אני מדברת איתם לפני שבודק אותם רופא.‬
‫מי יודע מה הם עושים בתמונה?‬
‫מפני שהוא חולה,‬ ‫הוא לוקח את בני המשפחה שלו להיבדק‬
‫כדי לראות אם גם הם חולים.‬
‫ב-2001 החלטנו‬
‫שעם קבוצת החולים הקטנה הזאת, שכללה‬ ‫בערך 50, 60 חולים, נכתוב מאמר קטן… ‬
‫- גישות קהילתיות לטיפול‬ ‫באיידס בסביבות עניות -‬
‫שיאמר, "טיפלנו ב-60 חולים בחינם בהאיטי,‬
‫וכולם עלו במשקל".‬
‫לא היו הרבה תוכניות לטיפול באיידס,‬ ‫ולמיטב ידיעתי, הן לא פעלו באזורים כפריים.‬
‫- הרחבת היוזמה לטיפול שוויוני באיידס -‬
‫חשבנו ששווה להדגיש שאם אפשר לעשות‬ ‫את זה באזור הכפרי שבלב האיטי… ‬
‫- דה לאנסט -‬
‫עם טיפול מבוסס קהילה, כלומר תומכי רפואה‬ ‫בקהילה, אפשר לעשות את זה בכל מקום".‬
‫זה פורסם ב"דה לאנסט",‬ ‫שזה כתב עת גדול ונחשב,‬
‫והייתי כל כך גאה, זה היה המאמר הראשון‬ ‫שהשתתפתי בכתיבתו. שלחתי אותו להורים שלי.‬
‫קיבלנו הרבה תגובות על המאמר הזה.‬
‫הקהילה המדעית שנאה אותו. היא שנאה אותו.‬
‫- פארמר ועמיתיו לא מבהירים לנו כיצד להתגבר‬ ‫על המגבלות המשמעותיות האלה. -‬
‫דעתם של המומחים הייתה שזה יקר מדי,‬ ‫ושזה לא משתלם או בר-קיימה.‬
‫- לא מעשי -‬
‫הם אמרו, "אין נתונים… ‬
‫- לא הוכח -‬
‫זה לא בר-קיימה, זה מטופש, זה מוגזם,‬ ‫בחיים לא יצליחו לשחזר את זה".‬
‫זה כמעט בדיוק אותו ויכוח שהם ניהלו‬ ‫בקשר לשחפת העמידה.‬
‫זה היה דז'ה וו חזק מדי.‬
‫- איך אפשר בכלל להרחיב ולשכפל‬ ‫את הטיפול הזה, ולהמשיך אותו? -‬
‫התרופות האלה עולות 12,000 דולר‬ ‫לשנה למטופל,‬
‫אז המחשבה להשקיע משאבים‬ ‫בטיפול באיידס בהאיטי‬
‫או באפריקה נדמתה כרעיון הזוי לחלוטין.‬
‫חצי מהתקציב הוא לתרופות אנטי-רטרו-ויראליות.‬ ‫אם היה לנו אותן היום… ‬
‫- אנדרו נציוס‬ ‫הסוכנות האמריקאית לפיתוח בין-לאומי -‬
‫לא היינו יכולים להפיץ אותן‬ ‫או להפעיל את התוכנית,‬
‫כי אין מספיק רופאים וכבישים‬ ‫או יכולת להוביל אותן בקירור.‬
‫קודם כל, בתרחיש שלהם‬
‫אנחנו שחורים… ‬
‫- ד"ר אנייס בינאגואהו, רופאה -‬
‫חסרי השכלה, טיפשים, כמובן.‬
‫"אם ניתן להם את התרופות,‬
‫הם לא ייקחו אותן בזמן.‬ ‫אתם מכירים את השחורים האלה,‬
‫אין להם שעון."‬
‫מי שביקר באזורים הכפריים באפריקה יודע.‬ ‫הם לא יודעים מה זה שעונים.‬
‫הם לא משתמשים באמצעים מערביים למדידת זמן.‬ ‫הם משתמשים בשמש.‬
‫חייבים לקחת את התרופות האלה‬
‫בזמנים מסוימים לאורך היום,‬
‫וכשאומרים, "קחו את זה בשעה עשר",‬ ‫הם יאמרו, "מה זאת אומרת בשעה עשר?"‬
‫קודם כל, מה שהוא אמר על התרופה לא נכון,‬
‫ולמעשה, יש לציין, שגם היו להם שעונים.‬
‫התקציב שזמין לנו מוגבל.‬
‫אני חייב לשאול אתכם אם זה לא יותר אפקטיבי‬ ‫להתמקד כמעט אך ורק‬
‫במניעה של הדבר הזה. ברצינות.‬
‫המכשולים התודעתיים… ‬
‫- ד"ר ג'פרי סאקס‬ ‫כלכלן ויועץ בכיר, ארה"ב -‬
‫והמכשולים הממסדיים‬
‫היו פשוט עצומים.‬
‫העובדה שאין תשתית‬
‫כדי להפיץ את התרופות הנכונות,‬
‫היא כל כך פרימיטיבית.‬
‫אלה היו רק תירוצים. הכול סבב סביב הכסף.‬
‫קשה להפריז בהיקפו של משבר האיידס.‬
‫לשניים עשר מיליון איש אין כמעט‬ ‫או בכלל גישה לתרופות שהם צריכים.‬
‫התרופות שכל אחד מהחולים צריך עולות‬ ‫כ-3,000 פאונד לשנה.‬
‫זה מסתכם בעלות של 40 מיליארד פאונד.‬
‫בשנת 2000, שאלתי עמיתים שלי בהרווארד,‬
‫"מה אפשר בעצם לעשות בקשר לאיידס?"‬ ‫פול אמר, "אנחנו עושים את זה".‬
‫ג'ף סאקס אמר, "אני אסע איתך להאיטי",‬ ‫והוא אכן נסע.‬
‫הוא פגש את אדלין באמצע שום מקום‬ ‫בכפר שאין בו חשמל, במרחק שעות מהכביש,‬
‫במצב ממש טוב.‬
‫ראינו אישה…‬
‫חזקה ובריאה שחיה את החיים שלה.‬
‫ג'ף הסתכל על המודל שלנו, סימן כמה דברים,‬ ‫וחישב את העלות שלו על גבי מעטפה,‬
‫והוא אמר, "זה מה שצריך‬ ‫כדי להפיץ את זה ברחבי העולם".‬
‫אנחנו אמרנו שצריך… ‬
‫- התקציב להרחבת התוכנית‬ ‫למניעת איידס וטיפול בו -‬
‫ככה וככה מיליוני דולרים… הוא אמר,‬ ‫"תשכחו ממיליונים. לא צריך מיליונים.‬
‫צריך מיליארדים.‬ ‫צריך להשקיע בזה מיליארדי דולרים".‬
‫ובינתיים, פעילי איידס עוררו מהומות‬
‫ברחבי העולם.‬
‫- דרבן, דרום אפריקה, 2000 -‬
‫אנחנו רק רוצים הזדמנות.‬
‫הזדמנות לחיות.‬
‫- "אקט אפ". לשבור את השתיקה -‬
‫הזמינו אותי לערוך עימות‬ ‫עם בחור מהבנק העולמי.‬
‫הבנק העולמי לא תמך בטיפול באיידס.‬
‫השמעת טיעון אמוציונלי משכנע, פול.‬
‫אבל אני מקווה שגם מי שהשתכנעו לחלוטין‬ ‫מהפרזנטציה האפקטיבית של ד"ר פארמר…‬
‫- מיד אובר, כלכלן -‬
‫יימנעו מלקבל החלטה לעוד כמה דקות‬ ‫כדי להקשיב לתפיסה אחרת.‬
‫הוא אמר שמניעה היא הדבר היחיד שעובד…‬
‫אני מסכם ואומר שהממשלות צריכות‬ ‫להתמקד יותר במניעה כי חלק גדול מהמניעה‬
‫לא היה מתבצע בלי המעורבות של הממשלה שלנו.‬
‫…ושלא צריך לתת לאדם דגים,‬
‫אלא ללמד אותו לדוג.‬
‫חשוב לציין שזה לא רק שלא לימדו אנשים לדוג.‬
‫הרסו להם את הסירות,‬ ‫קרעו להם את הרשתות לגזרים,‬
‫והטביעו להם את הצי.‬
‫פעילי איידס אמרו את אותו דבר.‬
‫אי אפשר להגיד‬ ‫שחולי איידס באפריקה לא יוכלו לקבל טיפול.‬
‫זה קשקוש.‬
‫אני חושד שבנקאים באופן כללי,‬ ‫לא עושים מספיק סקס,‬
‫כי הם עסוקים בלדפוק את העניים.‬
‫תתביישו!‬
‫- חברות התרופות הורגות -‬
‫חבריי באפריקה ובמדינות מתפתחות אחרות… ‬
‫- תרופות איידס לאפריקה‬ ‫תמכו ביוזמת "הופ" -‬
‫מתים תוך שנים ספרות‬ ‫מהרגע שבו הם מאובחנים כחולי איידס…‬
‫- אפריקה לא למכירה -‬
‫כי הם לא יכולים לקבל טיפול.‬
‫אנחנו אמרנו, "בואו נלחץ על חברות התרופות,‬
‫בואו נלחץ על הממשלות", בזמן שאנשים כמו…‬
‫פול וג'ים ב"שותפים בבריאות" אמרו,‬
‫"אנחנו נספק את ההוכחה‬ ‫לכך שאפשר להשתמש בתרופות‬
‫במדינות מתפתחות‬ ‫שעניות במשאבים בצורה יעילה".‬
‫אף אחד מהחולים שלנו לא מת.‬
‫אדם אחד מת כמה ימים לאחר תחילת הטיפול‬
‫כי התחלנו מאוחר מדי,‬
‫והאם זה לא הלקח שלמדנו ב-20 השנה האחרונות?‬
‫התחלנו מאוחר מדי.‬ ‫אנחנו תמיד מתחילים מאוחר מדי.‬
‫אנשים אמרו,‬ ‫"וואו, אם הם הצליחו לעשות את זה בהאיטי,‬
‫אנחנו יכולים לעשות את זה בתאילנד,‬ ‫אנחנו יכולים לעשות את זה בסווטו,‬
‫אנחנו יכולים לעשות את זה בסיאם ריפ".‬
‫ואנשים התחילו לדבר על המודל של האיטי.‬
‫והמטופלים שלנו כתבו משהו‬ ‫שנקרא "הכרזת קנז'" ואמרו,‬
‫"אנחנו הרווחנו מפירותיו של המדע וחושבים‬ ‫שזה מגיע גם לאחינו ואחיותינו באפריקה".‬
‫הכרזת קנז'.‬
‫אנו, המטופלים של "שותפים בבריאות",‬
‫כאן בקנז',‬
‫כתבנו את ההכרזה הזאת‬ ‫כדי לחלוק אותה עם כולכם.‬
‫אנו אלה שחולים,‬
‫ולכן אנו אלה שאחראים להכריז על הסבל שלנו,‬ ‫על האומללות שלנו, על הכאב שלנו,‬
‫וגם, על התקווה שלנו.‬
‫יש לנו מסר לאלו שסובלים מאותה מחלה כמונו.‬
‫אל תתייאשו כי אין לכם תרופות.‬
‫אנו מתחייבים לא לוותר על המאבק עבור טיפול.‬
‫יש לנו מסר למקבלי ההחלטות,‬
‫ממדינות אחרות ומהאיטי.‬
‫אנו מבקשים שתהיו מודעים לסבל הרב שלנו.‬
‫אנו מפצירים בכם להניח‬ ‫את האנוכיות שלכם בצד,‬
‫כי כל בני האדם הם בני אדם.‬
‫אנו אומנם עניים,‬ ‫אבל העוני שלנו לא הופך אותנו לטיפשים.‬
‫וואו.‬
‫כמו כל הכרזה,‬
‫אלמה אטה או כל הכרזה אחרת,‬
‫רוצים…‬
‫להאמין שתהיה לה השפעה.‬
‫אבל ההבדל בין שתיהן הוא די מזעזע,‬ ‫מן הסתם, או מדהים.‬
‫נכון? אחת מהן היא…‬
‫הכרזה שבוצעה על ידי…‬
‫שרי בריאות‬
‫ופוליטיקאים אחרים,‬
‫והשנייה היא…‬
‫פגישה ש…‬
‫שבה הוצגה מומחיות מסוג אחר.‬
‫אמרנו, "כל בני האדם הם בני אדם,‬
‫לכולנו יש זכות לטיפול רפואי טוב‬ ‫כדי שנוכל לחיות".‬
‫כל בני האדם הם בני אדם.‬ ‫אתם אולי עשירים, אני אולי עני,‬
‫אבל הדם שלנו זהה.‬
‫לכן, אם האנשים העשירים יכולים לקבל טיפול,‬
‫גם לנו מגיע.‬
‫הם חזרו ופגשו‬
‫את מזכ"ל האו"ם דאז קופי אנאן, ואמרו,‬ ‫"באמת אפשר לעשות את זה, אפשר לעשות את זה‬
‫בצורה נרחבת, וככה זה יכול לעבוד".‬
‫ב-2001 הייתה פגישה מיוחדת של האו"ם.‬
‫קופי אנאן קרא להקמתה של קרן‬
‫שתסייע לממשלות עניות לטפל באיידס‬ ‫במדינות שלהן… ‬
‫- עשרים ושישה באפריל 2001 -‬
‫שכונתה בהמשך "הקרן העולמית למלחמה‬ ‫באיידס, שחפת ומלריה".‬
‫אני מציע להקים קרן עולמית‬
‫שתוקדש למלחמה באיידס‬ ‫ובמחלות זיהומיות אחרות.‬
‫הקרן העולמית הוקמה במחשבה‬ ‫שאפשר לטפל באיידס,‬
‫ושזה אפשרי בוודאות‬ ‫כי עושים את זה בכפרים בהאיטי.‬
‫כשמדברים עם אנשים כיום,‬
‫כולם אומרים שהם תמכו בטיפול באיידס‬
‫בסוף שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000,‬ ‫אבל זה לא נכון.‬
‫הייתה קבוצה מאוד קטנה של אנשים שתמכו בזה.‬
‫אני חייב לומר שהאדם המדהים ביותר ששינה‬ ‫את דעתו היה ג'ורג' בוש.‬
‫אנתוני פאוצ'י, ראש המכון הלאומי‬ ‫לאלרגיה ומחלות זיהומיות,‬
‫התקשר אליי ואמר, "אתה צריך לבוא לוושינגטון‬ ‫לפגישה בבית הלבן מחרתיים".‬
‫- ד"ר אנתוני פאוצ'י -‬
‫ואני אמרתי, "באמת?"‬
‫אני זוכר שנכנסתי,‬ ‫והבאתי תמונות של לפני ואחרי.‬
‫הייתי מאוד לחוץ.‬
‫הם אמרו,‬
‫"איך נצליח‬ ‫להעביר תרופות אנטי-רטרו-ויראליות‬
‫לאנשים עניים?"‬
‫ואני פשוט אמרתי, "אני יודע שאפשר לעשות‬ ‫את זה כי כבר עשינו את זה במרכז האיטי.‬
‫ולא צריך רופא למחלות זיהומיות כמוני.‬
‫מה שבאמת צריך זה תומכי רפואה בקהילה".‬
‫היה גל של מטילי ספק,‬
‫ופקפקתי בכך ששכנענו אותם.‬
‫אני בחיים לא אשכח את אותו יום.‬ ‫זה היה ה-28 בינואר 2003.‬
‫"פאפפר", תוכנית החירום של הנשיא‬ ‫לסיוע לחולי איידס,‬
‫קמה במפתיע.‬
‫כיום, ביבשת אפריקה,‬
‫יש כמעט 30 מיליון נשאים של נגיף האיידס.‬
‫אני מבקש מהקונגרס להקצות 15 מיליארד דולר‬ ‫לאורך חמש השנים הקרובות,‬
‫כולל כמעט עשרה מיליארד שלא יופנו‬ ‫ממקור אחר, כדי לחולל מהפך בנוגע לאיידס‬
‫במדינות שנפגעו ממנו יותר מכל‬ ‫באפריקה ובקאריביים.‬
‫אמרתי, "אלוהים אדירים!"‬
‫האמת היא, נראה לי שקיללתי גם.‬
‫זה הפתיע אותי לגמרי. לא האמנתי.‬
‫זו הייתה החלטה מאוד אמיצה, והיא התקבלה,‬
‫עד כמה שאנחנו יודעים,‬ ‫מעולם לא שוחחתי איתו על זה,‬
‫על בסיס חמלה.‬
‫כשהקרן העולמית ו"פאפפר" קמו, לפתע,‬
‫היה מדובר בעשרה מיליארד דולר לשנה‬ ‫לשלוש מחלות‬
‫שעד אז קיבלו אולי מאות מיליונים בודדים.‬
‫אז באותו רגע הבנו שהמאבק השתנה.‬
‫אחד מהאתגרים הגדולים שלי הוא איך אפשר‬ ‫לעזור להקים מערכת בריאות ציבורית‬
‫כדי לספק את ה…‬ ‫את השירותים שאנחנו רוצים להעניק.‬
‫ברגע שהקרן העולמית ו"פאפפר" הוקמו,‬ ‫אמרנו, "אתם יודעים מה?‬
‫מערכת הבריאות בהאיטי קורסת".‬
‫אז באופן אסטרטגי,‬ ‫קיבלנו החלטה מכרעת באותה שנה.‬
‫בואו נשתמש בכסף הזה כדי להחיות‬ ‫את המגזר הציבורי,‬
‫כדי לבנות עם הממשלה בהאיטי מערכות‬ ‫של שירותי בריאות, כדי להכשיר רופאים ואחים,‬
‫כדי לבסס את המשאבים והמבנים‬ ‫שיאפשרו לעשות זה.‬
‫זה יהיה בית חולים חדש.‬
‫אנחנו נשקם חלקים קטנים שלו,‬
‫לאט לאט, עד שהוא ייראה כמו קנז'.‬
‫הינש, מרכז השחפת, החל מהחודש הבא.‬
‫טומונד, מרפאה לבריאות הציבור.‬
‫לסקאובס, המפקדה העתידית‬ ‫של כל ההתרחבות הזאת.‬
‫אם לא נהיה נוכחות מורגשת בכל המקומות האלה,‬ ‫אנחנו לא עושים את עבודתנו ומפגרים בלו"ז.‬
‫נשים את קנז' על המפה.‬
‫ידענו שיכולים לעבור‬
‫חודשים עד שהכסף יהיה זמין,‬
‫ושהזמן הזה יעלה בחיי אדם.‬
‫אנשים מתים… בכל יום.‬
‫בעיניהם, אנחנו לא ממהרים.‬
‫"למה אתם מחכים?"‬
‫אמרנו, "בואו נדבר עם טום וייט".‬
‫טום אמר, "לא נשאר לי כל כך הרבה".‬
‫אבל הוא אמר,‬
‫"תיקחו הלוואה מ'סיטיזנס בנק' בניוטון.‬
‫תשתמשו בבית שלי כעירבון".‬
‫אז היה רגע מכריע בשביל טום.‬
‫אמרנו, "אנחנו נצייד‬ ‫את המרפאות בתרופות חיוניות.‬
‫לא בתרופות לאיידס, שגם אותן יהיו לנו.‬
‫בתרופות לשחפת, אמוקסיצילין,‬
‫אמצעי מניעה…‬
‫ואז נשכור ונכשיר ונעסיק צבא גדול‬ ‫של תומכי רפואה בקהילה".‬
‫אז הזרמנו את הכסף שלנו למגזר הציבורי,‬
‫ואז כשהגיעו חולים אמרנו,‬ ‫"היי, רוצים בדיקת איידס? טוב".‬
‫ולרוב האנשים אין איידס,‬
‫אבל הם קיבלו טיפול רפואי.‬
‫האסטרטגיה שלנו של לקיחת כסף שנועד לאיידס‬ ‫ושימוש בו לבניית תשתית לטיפול רפואי‬
‫באזור קטן במרכז האיטי,‬
‫משכה אלינו תשומת לב מרחבי העולם.‬
‫הלקחים הקשים שלמדנו‬ ‫במשך 20 שנה החלו להשתלם.‬
‫ואז, הייתה לנו הזדמנות לעשות את אותו דבר‬ ‫למען מדינה שלמה.‬
‫ממש לבחון את החלום‬
‫לפיו יכול להיות טיפול רפואי לכולם‬
‫בקנה מידה הרבה יותר גדול.‬
‫ואז פגשתי את ד"ר אנייס בינאגואהו…‬
‫בכנס גדול בנושא איידס.‬
‫זה היה הביקור הראשון שלה בניו יורק.‬
‫היא ירדה מהמטוס‬
‫עם תיק מלא במאמרים והערות,‬
‫ומייד הסתדרנו מצוין.‬ ‫אפשר לראות שהיא מנהיגה,‬
‫ושהיא לא מאוד ביישנית.‬
‫די התרשמתי כי היו‬ ‫בחדר הזה כל כך הרבה אנשים חכמים.‬
‫- ד"ר אנייס בינאגואהו‬ ‫שרת הבריאות (2016-2011), רואנדה -‬
‫אנשים שמציגים את החזון שלהם,‬ ‫והעולם מקשיב להם.‬
‫אבל הם די דיברו שטויות,‬
‫ואני אמרתי, "אלוהים אדירים, אם זה… ‬ ‫אם נצטרך להקשיב לזה‬
‫לא נגיע לשום מקום".‬
‫אז מכיוון שאני מאוד אוהבת לדבר,‬ ‫התחלתי לדבר הרבה‬
‫ולומר להם שהחיים האמיתיים הם לא‬ ‫כפי שהם מציגים פה.‬
‫בואו לאפריקה ואני אראה לכם.‬
‫רואנדה הייתה מדינה שסבלה רבות‬
‫עקב התערבויות חיצוניות,‬
‫כולל קולוניאליזם,‬ ‫קווי מדיניות של הבנק העולמי… ‬
‫מה שהוביל בסופו של דבר לתוצאות הרסניות.‬
‫בכירים מהאו"ם אומרים‬ ‫שהם מעולם לא ראו דבר כזה.‬
‫הזוועות האמיתיות של המלחמה‬ ‫בת החודש מתחילות להתגלות רק עכשיו.‬
‫שירותי הרווחה קרסו. בתים נהרסו,‬
‫הקורבנות של מעשי הזוועה לא זוכים‬ ‫לטיפול הרפואי שהם זקוקים לו.‬
‫כשרצח העם הסתיים,‬
‫המנהיגים החדשים החליטו‬ ‫לבנות מחדש את המדינה,‬
‫וזמן מסוים לאחר מכן הם הזמינו אותנו לבוא.‬
‫- רואנדה, 2005 -‬
‫הממשלה כאן מאורגנת,‬
‫יש רצון פוליטי לחולל שינוי‬ ‫בתחום הטיפול הרפואי.‬
‫מה שהממשלה ברואנדה ראתה‬ ‫זה ארגון לא ממשלתי, "שותפים בבריאות",‬
‫שהשתמש בכסף שנועד לאיידס כדי להחיות‬ ‫את הטיפול הרפואי הבסיסי,‬
‫וזו הייתה אחד מהחובות הגדולות שלהם‬ ‫לאחר רצח העם, לשקם את מערכת הבריאות‬
‫כדי לקדם שלום ויציבות.‬
‫בשנת 2000, יצרנו תוכנית פעולה לכל המדינה,‬
‫"חזון 2020".‬
‫- רפובליקת רואנדה, "חזון 2020" -‬
‫פשוט אמרנו, "אנחנו צריכים להגיע לשם,‬
‫אלה המטרות שלנו, איך נעשה את זה?"‬
‫- תוחלת חיים (בשנים)‬ ‫שיעור שכיחות האיידס (באחוזים) -‬
‫זה מאוד שאפתני.‬
‫- סרטן -‬
‫חשבנו שעם התמיכה הנכונה,‬
‫אנחנו יכולים לקחת את המודל שפיתחנו‬
‫עם העמיתים שלנו בהאיטי ולהרחיב אותו.‬
‫הם אמרו, "אנחנו מומחים‬ ‫לטיפול רפואי באזורים כפריים".‬
‫אז אמרנו להם, "טוב, בואו ניתן לכם‬ ‫את המקום הכי נורא ברואנדה".‬
‫לא היה באזור הזה שום דבר.‬
‫היה בית חולים ישן שנהרס לחלוטין‬ ‫עקב רצח העם.‬
‫הוא נראה כאילו פשטו עליו.‬
‫וזה היה בית החולים של הקהילה הזאת.‬
‫אז התחלנו להביא כמה מהעמיתים שלנו מהאיטי‬ ‫שטיפלו באיידס והכשירו תומכי רפואה בקהילה.‬
‫מתחת לעץ, בתוך אוהל,‬
‫בכל מקום שבו אפשר להציל חיים, שם מתחילים.‬
‫הייתי בין הארבעה הראשונים…‬
‫- פיטר נייג'נה, אח -‬
‫ש"שותפים בבריאות" גייסו.‬
‫התחלנו לעבור מדלת לדלת,‬ ‫ואנשים היו כל כך חולים.‬
‫ד"ר יוז'ן, היא זקוקה לטיפול דחוף‬ ‫באופן מיידי.‬
‫היא גוססת. אנחנו צריכים חמצן.‬
‫היא גוססת.‬
‫אני חושב שזה מאוחר מדי.‬
‫ג'ויה סחבה חולים על הגב שלה.‬
‫זה העניק לנו מוטיבציה.‬
‫הדהים אותנו לראות אישה זרה שדואגת‬
‫ועוזרת לנו. זה אתגר אותנו.‬
‫זהירות!‬
‫ההיסטוריה של רצח העם העלתה‬ ‫את הכול לרמה אחרת מבחינת העוצמה הרגשית.‬
‫זה רסיס של רימון.‬
‫הילד הזה צריך ניתוח.‬
‫הם ידעו שזה רימון?‬ ‫-לא, הם לא ידעו.‬
‫הם שיחקו, כמו שילדים עושים.‬
‫באו כל כך הרבה אנשים.‬
‫עשינו להם בדיקות דם.‬
‫מחצית מאלה שנבדקו היו נשאי איידס.‬
‫הממשלה רצתה‬ ‫להקצות שלושה תומכי רפואה בקהילה‬
‫לכל כפר במדינה, 45,000 בסך הכול.‬
‫חייבים תמיד להיות מחויבים‬
‫ולהאמין במאבק הזה.‬
‫אתם יכולים לשנות את מצבם של אחיכם.‬
‫אנחנו אנשים שניצבים מול אותו אתגר,‬
‫אנשים שצריכים להתמודד‬ ‫עם אותן נסיבות חברתיות.‬
‫זה המקום הראשון שראיתי‬
‫שבו המדינה דחפה את פול לחשוב בגדול.‬
‫נתנו לתומכי הרפואה בקהילה טלפונים‬
‫שאנשים היו יכולים ללוות,‬
‫ויצרנו פלטפורמת הודעות שמקושרת לטוויטר‬
‫כדי שאנשים שאין להם אינטרנט יוכלו‬ ‫לשאול כל שאלה באמצעות הודעה.‬
‫- שרת הבריאות -‬
‫יש לו שאלה דחופה.‬ ‫-כן.‬
‫הוא אומר שבמרכז הרפואי‬ ‫בגאסאבו אזלו בדיקות השחפת.‬
‫מי מנהל את בית החולים שהכי קרוב לשם?‬
‫נתקשר אליו עכשיו.‬ ‫-זה מלחיץ אותי.‬
‫זה מלחיץ אותך?‬ ‫-כן. זה מלחיץ אותי בצורה טובה.‬
‫- אזרח ממחוז גאסאבו מתלונן‬ ‫על מחסור במלאי -‬
‫אתה עוד בבית החולים?‬
‫- ד"ר סאבין ממחלקת האיידס מגיבה כעת -‬
‫תעצור במרכז רפואי בדרך הביתה ותתקשר אלינו.‬
‫- אני מקווה שתושבי רואנדה הבינו‬ ‫שטוויטר הוא כלי ללקיחת אחריות -‬
‫ביום שני תכינו לי מכתב,‬
‫עם העתק לכל המרכזים הרפואיים,‬ ‫כדי שזה לעולם לא יקרה שוב.‬
‫התחלנו לחלום ולעבוד ביחד כי יש לנו‬ ‫את אותו חזון בנוגע למה…‬
‫שמגיע לבני אדם לקבל.‬
‫דברים כמו טיפול בסרטן, ניתוחים,‬
‫זה מה שהם לא מקבלים כאן.‬
‫אנחנו מתחילים לערוך בדיקות שיטתיות‬
‫לכל המבוגרים,‬
‫כדי לראות ממה האוכלוסייה שלנו סובלת.‬
‫אנחנו רואים אוסף חדש של מחלות‬
‫והרבה מקרי סרטן.‬
‫ראינו הרבה נשים‬ ‫באמצע עד סוף שנות ה-30 שלהן‬
‫שמתו בייסורים…‬
‫- ד"ר פיטר דרובק‬ ‫ממנהלי "שותפים בבריאות: רואנדה" -‬
‫מסרטן צוואר הרחם מפושט.‬
‫זה הסרטן שהורג הכי הרבה נשים באפריקה.‬
‫סביב אותה תקופה,‬ ‫זו הפכה למחלה שחיסון יכול למנוע,‬
‫כשאישרו את החיסון‬ ‫נגד נגיף הפפילומה האנושי.‬
‫אז רואנדה‬
‫גייסה את כל תומכי הרפואה בקהילה‬ ‫שהיו במדינה, והם הלכו לכל בתי הספר.‬
‫הם עשו את זה. הם חיסנו 93% מבנות ה-13.‬
‫בשאר העולם שמו לב.‬
‫פורסמו מאמרים ב"דה לאנסט"‬ ‫ובכתבי עת רפואיים בין-לאומיים מובילים,‬
‫שביקרו את רואנדה…‬
‫- חיסון נגד פפילומה באפריקה‬ ‫סרטן צוואר הרחם באפריקה -‬
‫על כך שהם חיסנו נערות בנות 12‬ ‫נגד סרטן צוואר הרחם,‬
‫כי זה יכול למשוך תשומת לב‬ ‫מבעיות בריאותיות דחופות יותר.‬
‫- אנחנו מפקפקים בכך שהסידור הזה הוא‬ ‫לטובתו של העם. -‬
‫יש לי הרבה כבוד והרבה אהדה‬ ‫לעמיתים שמתנגדים לשינוי,‬
‫אבל יש לי יותר אהדה למטופלים.‬
‫הטיעונים האלה,‬
‫"מאחר שהם ממדינה ענייה,‬
‫לא אמורה להיות להם גישה לטיפול",‬
‫מרתיחים אותי.‬
‫עלויות אדירות ימנעו ממדינות רבות‬ ‫לספק טיפול בקנה מידה נרחב.‬
‫מדינות לא יכולות להיפטר ממחלות לא מדבקות‬ ‫בעזרת טיפול בהן.‬
‫אני רוצה להדגיש את נושא היציבות.‬
‫תעשו מה שאתם יכולים‬ ‫עם מה שעומד לרשותכם היכן שאתם נמצאים.‬
‫יש אנשים… ‬
‫שפשוט אומרים… ‬
‫- חיסון פפילומה ברואנדה:‬ ‫מחלה אחרת, אותו סטנדרט כפול -‬
‫"זה יקר מדי בשבילכם".‬ ‫מי הם שיאמרו לנו את זה כשהצלחנו להתגייס?‬
‫מי הם שיאמרו לנו שזה טוב מדי‬ ‫בשביל העם שלנו?‬
‫מדינות עם הכנסה נמוכה עד בינונית,‬
‫צריכות לעמוד בפיתוי‬ ‫לרצות את הטכנולוגיות הכי חדישות ויקרות.‬
‫- שרת הבריאות של רואנדה משיבה למבקרים -‬
‫אני אחראית לעם שלנו.‬
‫למי אתה אחראי?‬
‫אנשים גוססים, אח שלי.‬
‫אז אנחנו מתחייבים לטפל בכל מי שאפשר,‬
‫ולהתגייס כמו משוגעים‬
‫כדי לטפל בהם.‬
‫אנחנו רוצים אונקולוגים,‬ ‫אנחנו רוצים פתולוגים.‬
‫אנחנו צריכים אותם.‬
‫ברואנדה עשו משהו מעניין. הם אמרו,‬
‫"אנחנו נשתמש בכספי הסיוע הבין-לאומי שלנו‬ ‫כדי להכשיר דור חדש של אנשי רפואה ברואנדה".‬
‫והם אמרו, "אנחנו לא צריכים‬ ‫שיבואו לפה אנשים מוושינגטון הבירה‬
‫ויציגו מצגת ויספרו לנו כמה אנחנו עניים,‬ ‫אלא רופא שיכשיר את הרופאים שלנו".‬
‫עכשיו אני רוצה להזמין לבמה… ‬
‫- היוזמה הגלובלית של קלינטון -‬
‫את אנייס בינאגואהו, שרת הבריאות של רואנדה.‬
‫סיכמנו עם הממשלה האמריקאית‬
‫שננתב חלק מהכסף שהיא נותנת לנו‬ ‫לתחום הרפואי,‬
‫כדי להכשיר את הרופאים שנזדקק להם בעתיד.‬
‫כל בתי הספר ישלחו 100 חברי פקולטה‬ ‫לרואנדה בכל שנה… ‬
‫- תוכנית למשאבי אנוש רפואיים ברואנדה -‬
‫כדי לעזור לה לחזק‬ ‫את מערכת החינוך הרפואי הלאומית שלה,‬
‫כך שהיא תהיה בת-קיימה‬ ‫ותוכל להיות מנוהלת וממומנת‬
‫על ידי ממשלת רואנדה בעצמה.‬
‫אחד מהדברים שאנחנו‬
‫והעמיתים שלנו ברואנדה תמיד הצלחנו לעשות זה‬ ‫לוודא שמה שאנחנו עושים‬
‫תמיד יהיה כל כך שאפתני שהוא יגרום‬ ‫לאנשים להרגיש לא בנוח.‬
‫הרבה אנשים התקשו להבין ואמרו, ‬ ‫"למה אתם מכניסים טיפול לסרטן לרואנדה?"‬
‫אתם לא צריכים לעשות את זה כרגע,‬ ‫כי עדיין לא עשיתם את זה.‬
‫במקרה הזה, זה היה איידס.‬
‫כמה שנים לאחר מכן,‬ ‫זה היה החיסון נגד פפילומה.‬
‫מחר, זה יהיה טיפול לסרטן.‬
‫תמיד יהיה משהו.‬
‫הם לא מאמינים שיש לנו זכות שווה לחיים.‬
‫- סרטן השד סופני, סיירה לאון -‬
‫זכות שווה לכבוד.‬
‫- סרטן השד סופני, אוגנדה -‬
‫זכות שווה לקבוע את העתיד שלנו בעצמנו.‬
‫- סרטן השד סופני, אוגנדה -‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫למרות שמו, הבנק העולמי הוא יותר מרק בנק.‬
‫הוא בין הכלים החזקים ביותר העומדים‬ ‫לרשותנו להפחתת עוני‬
‫ולהעלאת רמת המחיה‬ ‫בכמה מהמדינות העניות ביותר בעולם.‬
‫לכן, למנהיג של הבנק העולמי צריכה‬ ‫להיות הבנה מעמיקה גם של התפקיד‬
‫שהפיתוח הזה ממלא בעולם,‬
‫וגם של חשיבותה של יצירת תנאים‬ ‫שבהם כבר לא יזדקקו לעזרה.‬
‫אני מאמין שאין אדם מתאים יותר‬ ‫לביצוע המשימה הזאת‬
‫מאשר ד"ר ג'ים קים.‬
‫הגיע הזמן שמומחה לפיתוח יוביל‬ ‫את סוכנות הפיתוח הגדולה בעולם.‬
‫לכן, היום, לאחר חיפוש קפדני ויסודי,‬
‫אני מכריז על מועמדותו של ד"ר ג'ים קים‬ ‫לתפקיד הנשיא הבא של הבנק העולמי.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫המנהיג הבא של הבנק העולמי הוא מנהיג‬ ‫בתחום הבריאות העולמית.‬
‫- מיהו המועמד‬ ‫לנשיאות הבנק העולמי ג'ים יונג קים? -‬
‫הנשיא אובמה בחר מישהו… ‬
‫- רייצ'ל מדאו, "והוא יודע לרקוד" -‬
‫שהפתיע פשוט את כל מי שכתב על זה היום.‬
‫זה שינוי גדול.‬
‫אין לו רקע כלכלי, אין לו רקע פיננסי.‬
‫בהחלט אין לו רקע פוליטי.‬
‫אני מבלה חלק גדול מהזמן שלי‬
‫ב"שותפים בבריאות"‬ ‫במתיחת ביקורת על הבנק העולמי,‬
‫כי זה לא הגיוני‬ ‫שיש כל כך הרבה משאבים בעולם… ‬
‫- ד"ר ג'ים יונג קים, נשיא הבנק העולמי -‬
‫אבל משתמשים בחלק כל כך קטן מהם‬ ‫כדי להציל את חייהם של אנשים‬
‫ממה שפול מכנה "מחלות מטופשות".‬
‫לכולנו, למרות שמתחנו ביקורת‬ ‫על הבנק העולמי, היו תקוות גדולות‬
‫שאם הבנק העולמי ימקד את תשומת ליבו במשהו,‬
‫דברים יקרו.‬
‫ועכשיו במסגרת תפקידי בקבוצת הבנק העולמי,‬
‫זו בעיקר האמונה‬ ‫שאף מדינה היא לא מקרה אבוד.‬
‫הרגשנו שהגיע הזמן.‬
‫אבל זו הייתה תוצאה מדהימה‬
‫שאחד מהחברים הכי טובים שלנו‬
‫משפיע מבתוך המערכת על כל הנושאים‬ ‫שמשפיעים על אנשים עניים.‬
‫וכפי שהתברר, זה קרה בדיוק בזמן.‬
‫- רואנדה, אוגוסט 2014 -‬
‫אנחנו ממשיכים להשתפר.‬
‫התושבים שלנו בריאים יותר.‬
‫אבל ניצבים בפנינו עוד אתגרים כי אין לנו…‬
‫סליחה, אפשר לעצור לרגע?‬
‫יש בעיה?‬ ‫-כן.‬
‫ד"ר טיירי רוצה לדבר איתך דחוף.‬
‫הלו, טיירי? כן.‬
‫מאיפה הוא הגיע?‬
‫לבידוד מייד.‬ ‫אל תתקשרו אליי, קחו אותו ישר לבית החולים.‬
‫אתם חייבים להכין חדר באופן מיידי.‬
‫ולהשיג את הגיליון הרפואי שלו.‬
‫לא, אל תשלחו רופא, תשלחו אמבולנס.‬ ‫אתם לא יכולים לסכן עוד אנשים.‬
‫קחו אותו לשם, הוא יישן שם, ותעשו בדיקה.‬
‫תשלחו דגימת דם למעבדה בקמפאלה‬ ‫עד היום בערב.‬
‫ותכניסו לבידוד את כל מי שבא במגע איתו.‬
‫שכולם ייכנסו לבידוד, להסגר.‬
‫תכניסו אותו להסגר.‬
‫תודה.‬
‫החשד הראשון לחולה אבולה.‬
‫האיום של נגיף האבולה הקטלני סוף סוף הגיע‬ ‫לאזור מזרח אפריקה.‬
‫שרת הבריאות של רואנדה‬
‫הגיעה להבטיח לציבור‬ ‫שזהו רק חשד לאבולה, ושהבדיקות טרם הסתיימו.‬
‫- ביה"ח קינג פייסל -‬
‫הודענו לכל הגבולות והם בודקים‬ ‫את כל מי שנכנס לרואנדה.‬
‫כשיש למישהו חום, הם מתקשרים אלינו.‬ ‫עכשיו הגיע מישהו מקונגו עם חום.‬
‫- דחוף, משרד הבריאות -‬
‫אז נכניס עוד מישהו לבידוד.‬
‫אם יש סיכון כלשהו, מכניסים את האדם לבידוד,‬
‫לוקחים לו דם,‬ ‫והדם יעבור למעבדה בין-לאומית.‬
‫אם הבדיקה חיובית, נכניס לבידוד את כל מי‬ ‫שבא במגע איתו בכל המדינה.‬
‫היום, הכנסנו 13 איש לבידוד ל-21 יום.‬
‫אין לנו ברירה.‬ ‫זה מה שעושים כדי לשמור על ביטחון המדינה.‬
‫לגרמני צעיר‬
‫שהגיע ממדינה עם אבולה יש חום,‬
‫תסמין של אבולה.‬
‫נאלצנו להכניס אותו לבידוד‬
‫ולהשתמש בכל אמצעי הזהירות נגד אבולה.‬
‫ממשלת רואנדה ניסתה להגיב במהירות האפשרית.‬
‫כדי להגיב בצורה יעילה,‬ ‫חייבים מערכת בריאות מתפקדת.‬
‫תומכי הרפואה בקהילה יודעים מה לעשות,‬
‫וגם כל המרכזים הרפואיים בגבול.‬
‫אז מה קורה עם האבולה?‬ ‫-היא גורמת לי לחרוג מהתקציב שלי.‬
‫כן, זה מה ששמעתי. הבידוד… ‬
‫לא, יש לנו מחלקת בידוד‬ ‫בכל בית חולים במדינה.‬
‫עורכים בדיקות ב-17 מעברי גבול.‬ ‫-כן.‬
‫כי הנגיף הזה שונה מהקודם.‬ ‫-כן.‬
‫הקודם אמור היה להסתיים‬ ‫לפני יותר מחודש כבר.‬
‫כן, זו הייתה ההתפרצות הכי ארוכה.‬
‫מותר לכם לפחד, חברים.‬
‫כן.‬
‫התפרצות האבולה הנוכחית‬ ‫במערב אפריקה היא הקטלנית בעולם עד כה,‬
‫ורשויות הבריאות בגינאה, ליבריה‬ ‫וסיירה לאון מתקשות לשלוט בנגיף.‬
‫זה לא בגלל האבולה.‬
‫זה בגלל מערכת בריאות כושלת.‬
‫התברר לי יותר ויותר שזה יוצא משליטה‬ ‫לחלוטין. רופאי המחלות הזיהומיות‬
‫שאני מכיר פחדו יותר משאי פעם ראיתי אותם.‬
‫נלחצתי.‬
‫היא כבר התחילה לחסל אנשים שטיפלו בחולים,‬ ‫כולל אנשי מקצוע.‬
‫התקשרתי לפול,‬
‫ופול אמר, "אלוהים אדירים, המצב נורא".‬
‫זה הדבר הנורא ביותר שכולנו ראינו.‬
‫אמרתי, "אתה צריך להתריע על זה‬ ‫בכל דרך שאתה יכול‬
‫כנשיא הבנק העולמי ולעשות מה שבנקים עושים.‬
‫להשיג לנו כסף".‬
‫אז בדקתי את זה,‬ ‫ומסתבר שאף אחד לא סיפק מימון לאבולה.‬
‫זה לא מה שהבנק העולמי נוהג לעשות, אבל משבר‬ ‫כזה עלול להשפיע על הכלכלה העולמית.‬
‫ברוכים הבאים לאירוע מאוד חשוב…‬
‫- השפעת משבר האבולה‬ ‫מהפרספקטיבה של המדינות -‬
‫לפגישה חשובה.‬
‫אלא אם כן נשתלט במהרה‬ ‫על מגפת האבולה ונעצור אותה,‬
‫לא פחות מאשר עתידה של לא רק מערב אפריקה,‬ ‫אלא אולי אפילו אפריקה כולה, נמצא בסכנה.‬
‫אני לא יכול לדמיין‬ ‫שנשיא אחר של הבנק העולמי‬
‫היה יכול לגרום לבנק להשקיע 500 מיליון דולר‬
‫במגפת האבולה.‬
‫הבנק העולמי התפתח מאוד, לאורך שנים,‬ ‫הרבה לפני שהגעתי לשם.‬
‫ובמקרה של האבולה,‬ ‫ידענו שאנחנו חייבים לפעול.‬
‫זה פשוט מטורף.‬
‫האנליזה מראה לנו שזה מטופש לחלוטין‬ ‫לא להשקיע יותר בתחום הבריאות.‬
‫אפשר לעשות משהו‬ ‫כדי שזה יהיה יותר משכנע? זה חשוב.‬
‫אנחנו מקווים להוסיף לטענה הזאת את העובדה‬ ‫שבאמצעות תומכי רפואה בקהילה… ‬
‫כלומר, הם חיוניים‬ ‫כדי להגיע לאוכלוסיות חלשות וליצור קשרים,‬
‫וזה התגלה כבעל חשיבות רבה בטיפול באבולה.‬
‫באוגוסט 2014, הוזמנו גם לדרום ליבריה‬ ‫וגם לסיירה לאון‬
‫על ידי הממשלות כדי לסייע למאבק.‬
‫בליבריה איבדו יותר מדי רופאים‬ ‫ויותר מדי אחים,‬
‫וגם יותר מדי אזרחים,‬
‫שוב, בגלל המחסור באנשי צוות ובציוד.‬
‫- אלן ג'ונסון סירליף, נשיאת ליבריה -‬
‫זה מה שיבנה את היכולת הלאומית שלנו לעשות‬ ‫את זה בעצמנו.‬
‫זה לא כל כך מסובך, לא?‬ ‫כשרוצים לשקם את מערכת הבריאות,‬
‫בליבריה או בכל מקום אחר,‬
‫המכשולים היחידים שעומדים‬ ‫בדרכנו הם מי שיטענו שאנחנו לא צריכים‬
‫את אנשי הצוות, הציוד, המקום והמערכות.‬
‫הלו? בוקר טוב, השגריר.‬
‫הייתה סכנה אמיתית שאבולה הגיעה לרואנדה.‬
‫אז עשינו בדיקה למטופל שחשדנו‬ ‫שהוא חולה באבולה,‬
‫והתקשרו אליי כדי לבשר לי את התוצאות.‬
‫לא. על לא דבר, אדוני. ביי.‬
‫עובדי מגזר הבריאות, בוקר טוב.‬
‫שלום.‬ ‫-חדשות טובות.‬
‫בדיקת האבולה שלילית.‬
‫כולנו יודעים שמערכת בריאות חזקה היא מערכת‬ ‫שמאפשרת לנו להיות ערוכים,‬
‫שמאפשרת לנו להגיב במקרי חירום.‬
‫רואנדה עברה את המהפך הקיצוני ביותר‬ ‫מאומללות מוחלטת‬
‫והרס‬
‫לשיקום.‬
‫אנחנו חולמים בגדול למרות שאין לנו כלום.‬
‫עכשיו יש לנו גישה לטיפול רפואי בין-לאומי.‬
‫תוחלת החיים הוכפלה.‬
‫הירידה הזאת בנתוני התמותה היא‬ ‫כנראה הירידה החדה ביותר בתמותה שתועדה‬
‫אי פעם במקום כלשהו.‬
‫אני אישן טוב מאוד הלילה. טוב מאוד.‬
‫התחלנו מאפס,‬
‫ועכשיו אנשים רוצים שנייעץ להם… ‬
‫איך להצליח.‬
‫אופטימיות היא בחירה מוסרית.‬
‫אם תיכנסו לעבודה הזאת‬ ‫עם גישה צינית ופסימית אז…‬
‫הציפיות המאוד נמוכות שלכם יתגשמו כנראה.‬
‫בתחילת 2011, התחלנו‬ ‫להקים בית חולים אוניברסיטאי חדש במירבלי,‬
‫ממש במורד הכביש מהמקום שבו פגשתי את פול‬ ‫לפני שנים רבות.‬
‫תמיד תכננו לבנות שם בית חולים,‬
‫אבל שינינו את ההיקף שלו אחרי רעידת האדמה‬ ‫שהתרחשה 12 חודשים קודם לכן.‬
‫זה היה אסון נוראי ובלתי ייאמן.‬
‫בפחות מדקה,‬
‫מאות אלפי אנשים מתו.‬
‫לא דמיינו שיקרה משהו כזה.‬
‫לאורך השנים,‬
‫עבדנו בצמוד עם משרד הבריאות בהאיטי‬
‫כדי לבנות תריסר בתי חולים ומרפאות‬ ‫ששייכים למדינה.‬
‫אבל אחרי רעידת האדמה,‬
‫הבנו שהאיטי באמת זקוקה‬ ‫למשהו שחלמנו עליו זמן רב.‬
‫בית חולים אוניברסיטאי לאומי גדול‬ ‫שיהיה בבעלותו של העם… ‬
‫- ביה"ח של אוני' מירבלי -‬
‫דרך הממשלה,‬
‫כדי לטפל בחולים,‬
‫להכשיר רופאים, אחים ומומחים מהאיטי,‬
‫ולהפוך את זה למשהו‬ ‫שבאמת יכול לשנות דברים בעתיד.‬
‫בכל פעם שאני עובר ליד הגבעה הזאת‬ ‫שעליה פגשתי את אופליה,‬
‫אני פשוט… מאוד נהנה לחצות את הרכס הזה‬
‫ולחכות שבית חולים מודרני יצוץ שם.‬
‫הייתי מאוד גאה, כמישהו שהיה שם‬
‫כשכל העבודה החלה, כי בנינו‬
‫את הכול בכוחות עצמנו.‬
‫כשאני חוזרת למקום הזה‬
‫ורואה עכשיו‬ ‫את בית החולים האוניברסיטאי רחב הידיים הזה,‬
‫אני נזכרת בדרך שנאלצנו לעבור‬
‫כדי להקים אותו,‬
‫ואיך כל התהליך הזה גדל בעשרות מונים,‬
‫כך שעכשיו יש לנו הרבה אנשים‬ ‫שעובדים בהרבה מדינות.‬
‫המפתח הוא להיות פסימי מתוך היגיון,‬
‫אבל אופטימי מתוך רצון.‬
‫אי אפשר להעמיד פנים‬ ‫שהבעיות האלה לא קיימות, נכון?‬
‫או שאין להן פתרונות.‬
‫בריאות לכל עדיין צריכה להיות העתיד.‬
‫כל בני האדם הם בני אדם.‬
‫בזכות זה אני חי היום,‬
‫ואני רוצה שגם כל שאר העניים ישרדו.‬
‫חלק גדול כל כך מהעבודה הזאת מבוסס על… ‬
‫אהבה,‬
‫וזה אומר לעבור תקופות מאוד קשות ביחד… ‬
‫ולדבוק בזה.‬
‫בעיניי, הדבר הכי חשוב זה תקווה.‬
‫ולהתנגד לייאוש ולציניות.‬
‫בזכות ההתפחות מההתחלה בקנז',‬
‫מהמקום שבו היינו, ועד היום,‬
‫אנחנו יכולים לארח אחרים,‬
‫ולהעניק להם תקווה,‬
‫כי תקווה מחזיקה אותנו בחיים.‬
‫אני מניח שעשינו עבודה טובה.‬
‫אם אעזוב, אעזוב עם לב מלא באושר.‬
‫איבדתי כל תקווה.‬ ‫-איבדת תקווה. מה לגבי עכשיו?‬
‫עכשיו…‬ ‫-התקווה חזרה.‬
‫התקווה חזרה.‬
‫- "שותפים בבריאות" משתפים פעולה‬ ‫עם ממשלות ברחבי העולם -‬
‫- כדי לשקם מערכות בריאות,‬ ‫גם בארה"ב ובעולם כולו במהלך הקורונה. -‬
‫- הצוות גדל ליותר מ-18,000 איש, -‬
‫- שכמעט כולם מגיעים מהקהילות‬ ‫שבהן הם עובדים. -‬
‫- תחת הנשיא ג'ים יונג קים, הבנק העולמי‬ ‫התחייב לתרום 15 מיליארד דולר -‬
‫- להאצת ביסוסו של ביטוח בריאות בין-לאומי‬ ‫ולשיקום מערכות בריאות באפריקה. -‬
‫- כיום, הבנק העולמי מוביל בטיפול‬ ‫בכל מה שמשפיע על אנשים עניים, -‬
‫- כולל שינויי האקלים,‬ ‫משברי פליטים וחינוך. -‬
‫- ליותר מ-400 מיליון איש ברחבי העולם‬ ‫עדיין אין גישה לטיפול רפואי. -‬
‫- הקשת של היקום המוסרי נוטה לעבר הצדק. -‬
‫- יחד, נוכל להטות אותה מהר יותר. -‬
‫- למדו עוד ב: www.bendingthearcfilm.com -‬
‫כשהייתי בתיכון,‬
‫כתבתי עבודה‬ ‫על כך שהזכות לטיפול רפואי היא לא טובה.‬
‫איזה אידיוט.‬
‫זה מתחם רפואי באמצע יישוב לא חוקי.‬
‫מרכז רפואי גדול באמצע יישוב לא חוקי.‬
‫אז מן הסתם,‬ ‫הרבה אנשים חושבים שזה משוגע לחלוטין,‬
‫אבל המקומיים חושבים שזה נהדר כי הם חושבים,‬ ‫"איבדנו את השטח שלנו, את המים שלנו, הכול,‬
‫אבל יש לנו מרכז רפואי", אז אני לא יודע.‬
‫זה לא מה שמומחים לפיתוח אומרים‬ ‫שכדאי לעשות, אבל… יש להם גם עבודות.‬
‫היא מביאה תרנגולת לבית החולים שלי,‬ ‫ואז היא הופכת לתרנגולת שלי.‬
‫זה השיר שלי.‬
‫מוזיקה.‬
‫יפהפה.‬ ‫-זה יפהפה.‬
‫טוב, אז בואו נלך.‬
‫אנחנו כמו אח ואחות.‬ ‫-כן.‬
‫מה זה אומר?‬
‫-קתרין ברטרנד-פארמר, תומס קים -‬
‫זה אומר שאנחנו כמו בני משפחה.‬
‫כן, גם כי לשנינו לא היה אף פעם אח או אחות,‬
‫אז אנחנו סוג של קרובי משפחה,‬ ‫בייחוד כי האבות שלנו חברים הכי טובים.‬
‫הם תמיד גרים ביחד.‬
‫אל תגרמו לנו לבכות.‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫זה מאוד נחמד, לא מצחיק.‬ ‫-זה מאוד נחמד.‬
‫זה מאוד מרגש.‬ ‫-בואו לפה.‬
‫- הסרט הזה מוקדש לזכרם של האנשים הרבים -‬
‫- שהשתמשו בכוחם, בליבם ובראשם‬ ‫כדי לעזור לכופף את הקשת לעבר הצדק. -‬
‫- כדי לדעת מה שמותיהם, בקרו בבקשה‬ ‫ב: www.globalhealthheroes.com -‬
‫תרגום כתוביות: דנה עומר‬