- אפר ושלג -
אם את באה אליי .ברגע זה
.דקותייך יהיו לשעות
.שעותייך יהיו לימים
.וימייך יהיו לתקופת חיים
אל נסיכת הפילים
.נעלמתי בדיוק לפני כשנה
.באותו היום, הגיע לידיי מכתב
הוא קרא לי לשוב אל המקום .בו חיי עם הפילים החלו
אנא סלחי לי על שהשתיקה בינינו .לא הופרה במשך שנה תמימה
מכתב זה מפר .את השתיקה
הוא מציין את הראשון מבין .‏365 מכתביי אלייך
אחד כנגד כל יום .של שתיקה
לעולם לא אהיה יותר עצמי .מאשר במכתבים הללו
הם המפה שלי .אל נתיב הציפור
והם כל אשר אני מכיר .ורואה בו אמת
,את תזכרי בכל .הכל ישוב לקדמותו
בראשית החיים, השמיים .מלאו בפילים מעופפים
בכל ליל הם נשכבו ,באותו המקום ברקיע
וחלמו בהשאירם .עין אחת פקוחה
כאשר את מביטה מעלה ,אל הכוכבים בלילה
את מביטה לעינו הפקוחה .ללא הנד עפעף של - הפיל
הישן עם .עין אחת פקוחה
על מנת להשגיח עלינו .באופן הטוב ביותר
,מאז שביתי עלה באש .אני רואה את הירח יותר בבהירות
הבטתי על כל גני העדן ,שבאו בדרכי
,ראיתי גני עדן שאחזתי במו ידיי .אך הרפיתי מהם
.ראיתי הבטחות שלא קיימתי
.כאב שלא סבלתי
.פצעים שלא ריפאתי
.דמעות שלא שפכתי
.ראיתי מוות שלא ביכיתי
.תפילות שלא עניתי
.דלתות שלא פתחתי .דלתות שלא סגרתי
.אהובה שהותרתי מאחור
.וחלומות שלא חייתי
ראיתי את כל אשר הוצע .לי, ושלא יכולתי לקבל
ראיתי את המכתבים שהשתוקקתי .להם, אך מעולם לא קיבלתי
,ראיתי את כל אשר יכל להיות .אך לעולם לא יהיה
,פיל עם חדק מורם .הוא מכתב לכוכבים
,לווייתן המנתר לאוויר .הוא מכתב מקרקעית הים
תמונות אלו .הן מכתב לחלומותיי
מכתבים אלו .הם מכתביי אלייך
ליבי הוא כבית ישן אשר .חלונותיו לא נפתחו במשך שנים
אך כעת אני שומע ,את החלונות נפתחים
אני זוכר את העגורים מרחפים .מעל השלגים הנמסים שבהרי ההימלאיה
ישנים על זנבותיהן .של פרות הים
.שירתו של כלב הים המזוקן
.צהלתה של הזברה
.סלסולה של הצפרדע
.נקישותיו של החול
.אוזניו של הקרקל
.התנודדותם של הפילים
.ניתורם של הלווייתנים
.וצלליתה של האנטילופה
אני זוכר את עיקולן .של ציפורני הסוריקטה
.צף על נהר הגנגס
.שט על נהר הנילוס
מתקדם במעלהו .של דהרמן-יסיקה
אני זוכר ששוטטתי דרך מסדרונותיה ,של מלכת מצריים - חתשפסות
.ואת פניהן של נשים רבות
,ימים אינספור .ונהרות למרחקים אדירים
אני זוכר את הטבע .כאב לילדים
ואת הטעם, אני זוכר .את יופייה הפשוט
קיומה מראשית עידנים והשריית .הגיונה בהניחה דבש באצבעותיי
מעוררת את קסמה .ואת נשיקתנו הראשונה
.ואת סומקו של האפרסק
,אני זוכר הכל
אך איני זוכר .שאי פעם נאהבו
.זכרי את חלומותייך
.זכרי
ככל שאתבונן יותר בפילי הסוואנה ,יותר אקשיב, יותר אפתח
.הם מזכירים לי מי אני
מי ייתן ושומרי הפילים ישמעו לרצוני .לחבור לכל הנגנים שבתזמורת הטבע
אני רוצה לראות .דרך עינו של הפיל
אני רוצה להתאחד עם .הריקוד אשר ללא צעדים
.אני רוצה להיות הריקוד
איני יכול לדעת אם את .מתקרבת או מתרחקת
אני נכסף לשלווה שמצאתי .כשהסתכלתי על פנייך
אולי אם פנייך יוכלו ,כעת לשוב אליי
אחוש שקל להשיב בחזרה ,את הפנים שסברתי שאבדו
.פניי
נוצה לאש .אש לדם
דם לעצם .עצם ללשד
לשד לאפר .אפר לשלג
נוצה לאש .אש לדם
דם לעצם .עצם ללשד
לשד לאפר .אפר לשלג
נוצה לאש .אש לדם
דם לעצם .עצם ללשד
לשד לאפר .אפר לשלג
נוצה לאש .אש לדם
דם לעצם .עצם ללשד
לשד לאפר .אפר לשלג
נוצה לאש .אש לדם
דם לעצם .עצם ללשד
לשד לאפר .אפר לשלג
נוצה לאש .אש לדם
דם לעצם .עצם ללשד
לשד לאפר .אפר לשלג
הלוויתנים לא ישירו מכיוון .שבידם התשובה
.הם ישירו כי בידם שיר
,החשוב הוא .לא מה שנכתב בדף
,החשוב הוא .מה שנכתב בחדרי הלב
אז שרפי את המכתבים .והניחי את אפרם על השלג
בגדת הנהר, וכאשר האביב ,יבוא והשלג יימס
,והנהר יגאה ,חזרי אל שפת הנהר
וקראי מחדש את מכתביי .כשעינייך סגורות
הניחי למילים ולתמונות .לשטוף את גופך כמו גלים
קראי שוב את המכתבים .כשידך מכסה על אוזנך
הקשיבי לשירו .של גן עדן
,עמוד, אחר עמוד .אחר עמוד
.עופי בנתיב הציפור
.עופי
- אפר ושלג -