Dellos הובא סונכרן ע"י גדעון
‫פקח את עיניך.‬
‫למה סיפרת לי את החלום הזה ?‬
‫אמרת שאני יכול לספר לך כל מה שאני רוצה.‬
‫בסדר. אתה צריך לספר לי עוד משהו לפני שנתחיל ?‬
‫לא משהו שאתה לא יודע. יום הולדתי ה-25 התקרב,‬
‫אהבתי לאכול, לישון, להתעלס, כמו כולם.‬
‫ואתה יודע מה כולם עושים כשהם קמים.‬
‫לאן אתה הולך ?‬
‫אני יוצא.‬
‫תפסיקי להשאיר הודעות במשיבון.‬
‫למה ?‬
‫פשוט תפסיקי.‬
‫כי זה מעצבן אותי.‬
‫נו באמת !‬
‫- אני אשחט אותך. - נחיה ונראה.‬
‫יש לך שלוש מכוניות. למה אתה תמיד נוסע בגרוטאה הזאת ?‬
‫בוא כבר. אני ממהר.‬
‫אתה חוזר בך ? ויתרתי על שיעור בשביל זה.‬
‫אני נפגש עם השותפים שלי אחר כך. למה אני לבוש כך לדעתך ?‬
‫כדי שתוכל לצעוק עליהם. אתה אוהב את זה.‬
‫אני לא צועק.‬
‫- אז תגיד לי, זיינת אותה ? - זיינתי את מי ?‬
‫את מי שהיתה שם כשהתקשרתי אתמול בלילה.‬
‫הייתי לבד אתמול בלילה. ובכל מקרה, מה זה עסקך ?‬
‫לא עסקי, אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה עם החיים שלך.‬
‫תודה רבה.‬
‫בוא נחליף נושא.‬
‫זיינת אותה ?‬
‫תעזוב אותי. הייתי לבד.‬
‫אז זיינת אותה. זו האחת שאתה מדבר עליה כל כך הרבה ?‬
‫- מי ? - הנוריה הזאת.‬
‫אלוהים, אני לא מאמין !‬
‫ססאר יוצא עם אותה אישה פעמיים !‬
‫- היא בטח נהדרת במיטה. - לא רעה.‬
‫בנזונה ! מתי תגלה לי את הסוד ?‬
‫- איזה סוד ? - המתכון לקוקה-קולה.‬
‫- תראה, הטיפוס שאתה אוהב. - כן, תשנה את ה...‬
‫מה אכלת היום ?‬
‫שום דבר. זו הבעיה שלי. אני גווע !‬
‫זה מצחיק כשאתה שואל אותן מה הן הכי מעריכות בגבר.‬
‫"אני רוצה שהוא יהיה אינטליגנטי, כן, טוב לב..."‬
‫הכול זיבולים !‬
‫היו לך בעיות אם היית כמוני.‬
‫די עם זה כבר ! אתה לא מכוער.‬
‫כל אחד היה שמח לקבל את הפנים שלך. אתה רגיל.‬
‫רגיל ! זה לא אומר שאני נאה.‬
‫אתה נאה.‬
‫אני סביר, כשאתה לא לידי.‬
‫אתה כמו איזה אנורקטית.‬
‫הן מתעקשות שהן שמנות ובסוף הן משתגעות.‬
‫כשאיזו בחורה תתפוס אותך, יהיה לכל השאר סיכוי.‬
‫- כן, כן. - למה לא ?‬
‫אם תמצא את הבחורה הנכונה.‬
‫היא לא קיימת.‬
‫לעזאזל !‬
‫איך פספסתי את זה ?‬
‫אלוהים העניש אותך.‬
‫חכה חכה.‬
‫- למי אתה אומר את זה ? - לאלוהים.‬
‫אתה מאמין באלוהים ?‬
‫אל תתחיל עם השטויות האלה.‬
‫רק שאלתי שאלה.‬
‫אם אתה לא רוצה, אל תענה.‬
‫אני לא מאמין באלוהים.‬
‫אז איך אתה מסביר את מה שקרה ?‬
‫מה זאת אומרת ?‬
‫הפנים שלך.‬
‫אין הסבר.‬
‫- אני חושב שיש. - אתה מאמין שאני משוגע.‬
‫אני מאמין רק במה שאני רואה.‬
‫עוד לא הרשית לי לראות את הפנים שלך.‬
‫וגם לא ארשה.‬
‫אתה באמת חושב שאתה מפלצת, ססאר ?‬
‫נו, תן לי לראות.‬
‫תתקע את היד שלך בתחת !‬
‫תירגע, פרחח ! נמאס לי מכל הסיפורים שלך !‬
‫תעזוב אותי בשקט !‬
‫אני אבעט בך עד שכל החרא הזה יצא ממך !‬
‫תעזוב אותי בשקט !‬
‫אני לא יכול לעבוד כשאתה כאן. תשאיר אותנו לבד.‬
‫אחריות שלי.‬
‫אתה סתם ילד מפונק ש...‬
‫ההורים שלי מתו, אידיוט !‬
‫המצאת סיפור כדי שלא תצטרך להודות במה שעשית.‬
‫זה נכון ?‬
‫מה ?‬
‫שאתה ילד מפונק.‬
‫לאבא שלי היתה רשת של מסעדות. זו לא אשמתי.‬
‫מתי ההורים שלך מתו ?‬
‫לפני חמש עשרה שנה, בתאונה.‬
‫- ועכשיו אתה עשיר. - כך אומרים.‬
‫אז למה אתה לא רוצה עורך דין ?‬
‫הם אומרים שהם יכולים להשיג לי את הכי טוב.‬
‫אבל הם רוצים לתקוע אותי פה לעולמים.‬
‫מי זה הם ?‬
‫השותפים שלי. הם מוצצים לי את הדם מאז שהייתי ילד.‬
‫עכשיו הם קיבלו הכול. הם נישלו אותי.‬
‫לא הם. אני.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫בוא נראה, ססאר. אתה יודע למה אתה כאן ?‬
‫- כי אני חובש מסכה, כנראה. - לא.‬
‫כי רצחת מישהו.‬
‫אתה לא זוכר ?‬
‫תגיד לי. אתה לא זוכר ?‬
‫די, תפסיק עם זה !‬
‫אנחנו חייבים להבהיר דברים אם אתה רוצה שנמשיך.‬
‫אני לא רוצה שנמשיך !‬
‫הפתרון שלך הוא לשבת בחור הזה ולא לדבר ?‬
‫- אנחנו לא מדברים עכשיו ? - אחרי חודשיים.‬
‫אני מנסה כבר חודשיים.‬
‫- תקרא את הדוחות. - קראתי אותם.‬
‫אני רוצה שתגיד לי, אם זה אפשרי, כשאתה יושב בכיסא.‬
‫או שאתה מתכוון להישאר שם ?‬
‫אני אוהב את הרצפה.‬
‫זה הדבר היחיד שנראה אמיתי.‬
‫איך כל השאר נראה ?‬
‫כל השאר הוא שקר.‬
‫כל זה נראה שקר.‬
‫גם אתה.‬
‫אתה אפילו לא לובש חלוק לבן.‬
‫אתה חושב שאני צריך ?‬
‫רופאים לובשים חלוקים לבנים.‬
‫פשטתי אותו כדי שתשכח שאני רופא.‬
‫כדי שתחבב אותי יותר.‬
‫זה לא הצליח לך. אני שונא אותך.‬
‫עכשיו כשאנחנו חברים...‬
‫- אין לי חברים. - ספר לי מה קרה.‬
‫ככל שתדבר מוקדם יותר, אסתלק מוקדם יותר.‬
‫הי ! מזל טוב וכל הדברים שאנשים אומרים בדרך כלל.‬
‫תודה, תודה.‬
‫- איפה מצאת אותה ? - בספרייה.‬
‫- היא ניסתה לגנוב את הספר שלי. - הוא היה שלי.‬
‫בכל אופן...‬
‫- ססאר, סופיה. - שלום.‬
‫מזל טוב.‬
‫- תודה. - המתנה שלך.‬
‫- תודה רבה. - שנינו קנינו אותה.‬
‫אז אני צריך להודות לשניכם.‬
‫תפסיק לפלרטט איתה ותפתח אותה.‬
‫- אני מעדיף לפתוח מתנות מחר. - איך שאתה רוצה.‬
‫- משקה ? - כן.‬
‫אניח את זה למעלה.‬
‫שלום.‬
‫מה את עושה כאן ?‬
‫- מזל טוב, יקירי. - תודה.‬
‫אבל לא הזמנתי אותך למסיבה.‬
‫זה היה יפה מצדך.‬
‫גם הבאתי לך מתנה.‬
‫אולי תפתח אותה ?‬
‫לא, תודה. אני כבר יודע מה יש בפנים.‬
‫- ואתמול בלילה ? - תקשיבי, נוריה.‬
‫לא מוצא חן בעיניי שאת מופיעה ככה, ובטח לא שאת נכנסת לחדר שלי.‬
‫- שיהיה. אני צריכה להתנצל ? - לא.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫כן, אני מבינה מה קורה.‬
‫אתה לא רוצה להיראות פעמיים עם אותה בחורה.‬
‫זה יהרוס את המוניטין שלך.‬
‫הבנת יפה.‬
‫ויש מישהי אחרת.‬
‫- נכון. - מי ?‬
‫הברונטית שדיברת איתה לפני דקה ?‬
‫היא לא רעה.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אני לא צריכה להיראות איתך.‬
‫תחבק אותי.‬
‫בחייך.‬
‫נשיקה קטנה.‬
‫נו.‬
‫עד מתי ?‬
‫עד יום שישי הבא ?‬
‫תסתדר בסוף השבוע בלעדיי ?‬
‫סליחה. אני צריך לגשת לאורחים שלי.‬
‫כן, תצטרך זמן בשביל הברונטית. היא נראית טיפוס כזה.‬
‫- טיפוס כזה ? - כן.‬
‫הטיפוס שלא מסוגל למצוא את הרוכסן שלך.‬
‫שלום.‬
‫מה רצית ?‬
‫- לפתוח את זה. - חכי.‬
‫אני אשרת אותך.‬
‫ממתי אתה המלצר ?‬
‫את לא יודעת שאני בעסקי ההסעדה ?‬
‫הכול בסדר ?‬
‫את שמה לב שאני נדחף ?‬
‫קצת.‬
‫יש לי בעיה קטנה. איזו בחורה רודפת אחריי.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫אני צריך עזרה כדי להיפטר ממנה.‬
‫ואני העזרה.‬
‫- אוף, הנה היא ! - איפה ?‬
‫אל תסתכלי, אל תסתכלי. תסתכלי לכאן.‬
‫זהו זה.‬
‫כן.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫זהו זה.‬
‫טוב...‬
‫תתנהגי כאילו אנחנו מדברים על משהו ממש מעניין.‬
‫תהנהני, תסכימי, תגידי כן.‬
‫את יודעת.‬
‫- איזו שיחה נעימה. - כן.‬
‫והיא באה הנה.‬
‫לעזאזל !‬
‫- מה אתה עושה ? - אל תדאגי, אני אוביל אותך.‬
‫- ישר לפנים. - אני לא רואה אותה.‬
‫הנה זה.‬
‫תיכנסי.‬
‫אני לא נכנסת לשם.‬
‫אבל אני נכנס. להתראות.‬
‫- הוא בפנים. - את...‬
‫טוב...‬
‫אנחנו מוגנים.‬
‫אבל אין לנו פה שום דבר לשתות.‬
‫אני חושבת שבסך הכול רצית לפלרטט איתי.‬
‫כן, גם זה.‬
‫אבל קודם, אני רוצה להציל את עצמי.‬
‫אתה לא יכול להגיד שאתה לא מעוניין ?‬
‫זה לא יזיז לה.‬
‫היא לא מתעייפת.‬
‫- היא בטח מרגישה רע. - כן.‬
‫כמובן.‬
‫אז את לומדת תיאטרון, כמו פלאיו ?‬
‫בינתיים.‬
‫עיצוב במה ?‬
‫- משחק. - באמת ?‬
‫להיות שחקנית ?‬
‫אני כבר שחקנית. זו בעיה ?‬
‫כן.‬
‫את לא מתביישת ?‬
‫מתביישת ? למה אני צריכה להתבייש ?‬
‫שחקנים הם לא כנים.‬
‫אתם מסוגלים להפגין רגשות שאתם לא מרגישים,‬
‫או שלכל היותר אתם ממציאים.‬
‫יכול להיות שעכשיו את חושבת,‬
‫"הבחור הזה ממש נודניק. איך אני יכולה להיפטר ממנו ?"‬
‫- באמת ? - ועוד מסעיד.‬
‫"קוץ בתחת."‬
‫אבל את שחקנית טובה ולכן לא רואים.‬
‫הי, פלאיו !‬
‫תפסתי אתכם.‬
‫תיכנס.‬
‫איך הולך ?‬
‫מצוין. אני קצת מעופף.‬
‫שתוי, אתה מתכוון.‬
‫למה אתם כאן ?‬
‫סופיה הגנה עליי מאיזו פסיכופתית שם בחוץ.‬
‫היא נראתה מסוכנת.‬
‫כן.‬
‫מה איתך ?‬
‫אני שתיתי. נשים לא רודפות אחריי.‬
‫נגמרו לנו המשקאות.‬
‫קח.‬
‫- לעזאזל. - אני אביא עוד.‬
‫לכולנו.‬
‫טוב...‬
‫כדאי שאני אלך.‬
‫אבל למה ?‬
‫שתיתי יותר מדי ואני לא מרגיש טוב.‬
‫אל תדבר שטויות, המסיבה רק מתחילה.‬
‫- בשבילך. - פלאיו.‬
‫אתה לא יכול ללכת. אתה אורח הכבוד שלי.‬
‫אתה בנזונה, ססאר.‬
‫- למה אתה אומר את זה ? - המסיבה מלאה בבחורות.‬
‫אני הולך להשתין, אתה מתחיל לדבר איתה ו...‬
‫מה ?‬
‫שום דבר. ואני נראה כמו אידיוט.‬
‫תגיד לי מה הבעיה.‬
‫למה אתה חייב לפלרטט עם סופיה ?‬
‫אף אחד לא מפלרטט עם סופיה.‬
‫כן, ואני עיוור, נכון ?‬
‫אתה בהחלט שיכור.‬
‫אני שיכור, אבל תשמע אותי.‬
‫אני מחבב את סופיה. מאוד.‬
‫יכול להיות אפילו שהיא אשת חלומותיי.‬
‫אבל אם היא תדפוק את החברות שלנו, היא יכולה ללכת לעזאזל.‬
‫גם אני מרגיש ככה.‬
‫בטח.‬
‫פלאיו, לאן אתה הולך ?‬
‫- הביתה. - כבר ?‬
‫כן, אני גמור.‬
‫- אני אבוא איתך. - אל תטרחי.‬
‫- תישארי. - גם את הולכת ?‬
‫אני צריכה לקום מוקדם.‬
‫אני יכול להקפיץ אותך הביתה אחר כך.‬
‫תישארי. אני משאיר אותך בידיים טובות.‬
‫מה הבעיה שלו ?‬
‫הוא שיכור.‬
‫- הוא כועס עלינו ? - לא.‬
‫אתה בטוח ?‬
‫היא לא נראית מרוצה.‬
‫את לא צריכה לקום מוקדם ?‬
‫אני עושה בשבילך יותר מדי הלילה.‬
‫- אולי זה אומר משהו. - כן, שאתה חצוף.‬
‫זה רק לרגע.‬
‫מספיק כדי שהחברה שלי נוריה תודה בתבוסה.‬
‫זו הדירה שלי.‬
‫שלא תעז לצחוק עליה.‬
‫למה שאצחק ?‬
‫אין בה שום דבר מיוחד, אבל היא זולה.‬
‫- את אוהבת ליצנים ? - הם לא ליצנים.‬
‫הם פנטומימאים.‬
‫פנצ'ו !‬
‫- יש לי חתול. - אני שונא חתולים.‬
‫הם מזויפים כמעט כמו שחקניות.‬
‫אומר המסעיד.‬
‫איך את משלמת על זה ?‬
‫ההורים שלך עוזרים ?‬
‫את עובדת ?‬
‫הוא ממש חטטן, נכון, פנצ'ו ?‬
‫אני סוחרת נשק.‬
‫מה את אומרת ! תמיד רציתי לדעת איך סוחרי נשק חיים.‬
‫עכשיו אתה יודע.‬
‫איך אני יכול להסביר לך את זה ?‬
‫לא תבין.‬
‫אפילו אני לא מבין.‬
‫היא הכינה קפה ואני התחלתי לרחרח סביב.‬
‫פתאום היתה לי ההרגשה הטיפשית שהרבה אנשים מרגישים.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬
‫- מה הרגשת ? - שאני אוהב אותה.‬
‫אלוהים, אני אפילו מתבייש להגיד את זה.‬
‫לא שמעתי אותך.‬
‫אמרתי שהדירה שלך מוצאת חן בעיניי.‬
‫והבית שלך מוצא חן בעיניי.‬
‫בוא נתחלף.‬
‫מחר בבוקר זה לא ימצא חן בעינייך.‬
‫אמרתי את זה בגלל העיצוב.‬
‫הדירה שלך יותר...‬
‫יותר אישית.‬
‫וחמימה.‬
‫חמימה ?‬
‫- כן. - את חושבת שהבית שלי קר ?‬
‫קצת.‬
‫- ואני ? - אני לא יודעת.‬
‫אמרת שהבית שלי קר.‬
‫אם אתה מחכה שאפרט את המעלות שלך, זו בעיה.‬
‫את חושבת שאת ממש חכמה.‬
‫- אולי. - את טועה.‬
‫אני לא צריך שתמני את המעלות שלי.‬
‫לא, אני בטוחה שאתה מכיר אותן.‬
‫- אבל היית רוצה שגם אני אראה אותן. - זה מה שאת אומרת.‬
‫אני לא אתווכח על זה.‬
‫טוב מאוד.‬
‫תפסידי.‬
‫כן ?‬
‫אבל גם אני לא רוצה להתווכח. אני מציע שנעשה את ההיפך.‬
‫שלא נתווכח ?‬
‫שנגלה את החסרונות שלנו.‬
‫מעולה !‬
‫אני מקווה שאת הוגנת.‬
‫זה בהחלט אתה.‬
‫טוב, אני גמרתי.‬
‫לעזאזל !‬
‫כך את רואה אותי ?‬
‫הגזמתי ?‬
‫תחתמי על זה.‬
‫תראה לי את שלי.‬
‫זה מקסים !‬
‫זו לא קריקטורה.‬
‫את רואה.‬
‫אתה מצייר נפלא.‬
‫- אני אמכור לך אותו. - קמצן.‬
‫- כמה ? - לך...‬
‫אני אמכור תמורת‬
‫נשיקה.‬
‫החיוך הזה יהרוג אותי !‬
‫לא יהיה נכון לעשות משהו הלילה.‬
‫- למה ? - פלאיו. זוכר ?‬
‫החבר הכי טוב שלך.‬
‫הוא לא חייב לגלות. חוץ מזה, הוא היה עושה אותו דבר.‬
‫אני רואה שחברות היא דבר חשוב בשבילך.‬
‫זה נכון.‬
‫בגלל זה לא אספר לו.‬
‫יש אנשים שאומרים שהם יהיו מרוצים מתוחלת חיים רגילה.‬
‫אבל ל"רגילה" יש משמעויות שונות שתלויות ב...‬
‫על מה אתה מסתכל ?‬
‫אני צופה בטלוויזיה.‬
‫...הרומאים, לדוגמה, חיו רק 25 שנה.‬
‫המספר הזה שולש בימינו, מה שאומר...‬
‫מה הוא מקשקש ?‬
‫כבר ראיתי את זה.‬
‫זה על קריוניקה.‬
‫קריו-מה ?‬
‫כשמקפיאים אותך או משהו.‬
‫כמו וולט דיסני.‬
‫וואו, זה קר !‬
‫הי, אתה !‬
‫לא תהיה מפולת אדמה.‬
‫זה לא מסוכן, האדמה כאן מוצקה ויציבה מאוד.‬
‫אתה הולך ?‬
‫הביתה. זה המספר שלי.‬
‫אבל אני אתקשר מחר.‬
‫למה ?‬
‫בסדר, אני לא אתקשר.‬
‫ססאר.‬
‫מה ?‬
‫בוא הנה. אני רוצה לספר לך סוד.‬
‫בוא הנה.‬
‫שלום, יקירי.‬
‫עקבת אחריי ?‬
‫ודאי‬
‫שלא.‬
‫אבל היתה לי הרגשה שניפגש.‬
‫- איך היתה הברונטית ? - נהדרת. למה ?‬
‫לפי הפנים שלך אני אומרת שלא שכבת איתה.‬
‫תן לי לנחש.‬
‫לא שכבת איתה, אבל לא אכפת לך.‬
‫יש לך כל הזמן שבעולם בשביל זה.‬
‫ואני בטוחה שתפגוש אותה מחר.‬
‫- מבריק. - נכון ?‬
‫יש עוד.‬
‫- נו ? - גם אני מצאתי מישהו במסיבה.‬
‫אבל לא התחשק לו. אז אני עדיין חמה.‬
‫- ו... ? - ועד שתיפגש שוב‬
‫עם מיס תבל שלך, אתה יכול ליהנות קצת.‬
‫לא, אני חושב שאני מעדיף ללכת הביתה ולישון.‬
‫בחייך, ססאר.‬
‫זה יום ההולדת שלך.‬
‫- תעזבי, אני הולך הביתה. - מה קורה, ססאר ?‬
‫אתה פוחד ?‬
‫אתה רוצה קצת מזה ?‬
‫לא, תודה.‬
‫בטח, תשחק את התמים עכשיו.‬
‫אני לא זקוק לזה כדי ליהנות.‬
‫אני רואה.‬
‫זה לא רעיון טוב.‬
‫תעשי מה שאת רוצה.‬
‫מהו אושר בשבילך ?‬
‫- מה ? - בשבילי, זהו אושר.‬
‫להיות כאן איתך. מה בשבילך ?‬
‫אני לא יכול להתמודד עם שיחות כבדות עכשיו.‬
‫המחשבות שלך נודדות למקום אחר, נכון ?‬
‫אולי.‬
‫דבר אחד ממש מטריד אותי.‬
‫- מה ? - אתה לא יודע עליי שום דבר.‬
‫חוץ מזה שקוראים לי נוריה ושאני זיון טוב.‬
‫שני דברים חשובים.‬
‫אתה לא יודע מה הכתובת שלי ומה מספר הטלפון שלי.‬
‫צריך להתחיל איפשהו. עכשיו אני אראה את הבית שלך.‬
‫הוא לא רחוק.‬
‫תגיד לי משהו.‬
‫אתה מאמין באלוהים ?‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫- מה שלומך ? - הגעת בשלום הביתה ?‬
‫כן. חלמתי חלום נורא.‬
‫שלא פגשת אותי יותר.‬
‫כן ! אני יוצא מהבית שלך, נכנס למכונית והמטורפת הזאת נוסעת אחריי.‬
‫- מי, הנוריה הזאת ? - כן.‬
‫היא ניגשת ואומרת, "רוצה טרמפ ?"‬
‫היא מקשקשת המון על זה שאני לא יודע להגיד לא.‬
‫אז אני נכנס למכונית, והיא נוהגת יותר ויותר מהר,‬
‫ונהרגת.‬
‫- ואני בתוך המכונית. - זה נורא.‬
‫אבל החלק הכי גרוע הוא שהפנים שלי מושחתים לגמרי,‬
‫כמו של פנטום האופרה.‬
‫לא הצלחתי להתעורר.‬
‫הייתי מפלצת.‬
‫אתה בכל מקרה מפלצת.‬
‫- כן ? - כן.‬
‫גם אני מפלצת.‬
‫תראה.‬
‫איך היה הבית שלך ?‬
‫נשאר מישהו ?‬
‫נשאר איפה ?‬
‫בבית שלך.‬
‫היתה מסיבה, זוכר ?‬
‫מסיבה ?‬
‫לחלום זה חרא.‬
‫החלום הזה היה נעים.‬
‫פארק, ילדים משחקים, בחורה שאוהבת אותך.‬
‫בגלל זה.‬
‫ואז אתה מתעורר ורוצה למות.‬
‫בהתחלה לא היה לי אפילו כוח להגיב.‬
‫הייתי בתרדמת במשך שלושה שבועות.‬
‫היה לך מזל.‬
‫יכולת למות, כמו נוריה.‬
‫אז מה אם הייתי מת ?‬
‫זה היה יותר טוב.‬
‫ראית את הגופה שלה ?‬
‫- לא. - אתה חושב שהיא לא מתה ?‬
‫אני כמוך.‬
‫אני מאמין רק במה שאני רואה.‬
‫ססאר, תראה לי את הפנים שלך, בבקשה.‬
‫- למה ? - תראה.‬
‫נכון שהיתה לך תאונה. נכון שהפנים שלך הושחתו,‬
‫אבל עכשיו הם כבר לא מושחתים. תסיר אותה.‬
‫הרופאים טיפלו בזה.‬
‫לא היה להם מושג !‬
‫בתאונה לא איבדת רק עור וחלק מהשרירים.‬
‫המכה היתה חזקה מאוד וגרמה לשברים מרובים בגולגולת.‬
‫סגרנו את המבנה הגרמי בעזרת חוטי מתכת,‬
‫ומעל זה הנחנו מחדש את השרירים שהצלחנו להציל.‬
‫כן, יפה מאוד, אבל אני יודע את כל זה.‬
‫הסבירו לי את זה 150 פעם.‬
‫אבל אתה אף פעם לא אומר לי מתי תנתחו.‬
‫- אני מחכה כבר חודשיים. - אבל ניתחנו שלוש פעמים.‬
‫לא הייתי קורא לזה ניתוח. הייתי קורא לזה...‬
‫אה...‬
‫אני לא יודע איך הייתי קורא לזה.‬
‫הסימטריה לא מושלמת,‬
‫אבל מה שעשינו עם הפנים שלך, אם יורשה לי לומר,‬
‫הוא עבודת אומנות.‬
‫אנחנו לא יכולים לעבוד על עור שכולו צלקות.‬
‫לא, לא, חייבת להיות דרך.‬
‫- איזו דרך ? - איזו דרך ?‬
‫אתם הרופאים, לא ?‬
‫השתלה, כל דבר !‬
‫יש בעיה של פיברוזיס. אם ננתח שוב,‬
‫אנחנו עלולים לגרום לנזק נוסף.‬
‫אנחנו זקוקים לדיוק של מילימטרים,‬
‫וכרגע זה לא אפשרי.‬
‫בואו נבחן את זה. אני לא אידיוט.‬
‫בימינו, נשים משנות את השדיים.‬
‫אנשים משתילים שיער.‬
‫הם אפילו משנים את צבע העור.‬
‫ואתם אומרים שעל סף שנת 2000,‬
‫אתם לא מסוגלים לבצע ניתוח פשוט ולתקן...‬
‫את הפשלה הזאת ?‬
‫זה לא כל כך פשוט, ססאר. תזכור...‬
‫אל תתנשא !‬
‫תפסיקו להתייחס אליי כמו לילד !‬
‫אני לא סתם פציינט.‬
‫וזה לא בית חולים לעניים.‬
‫אני מוכן לשלם כל סכום.‬
‫אתה הבוס.‬
‫אומרים שאתה הכי טוב בתחום.‬
‫אז תמציא משהו, תעשה עליי ניסויים.‬
‫ראיתי פציינטים שאיבדו את כל תווי הפנים שלהם,‬
‫שלא מסוגלים אפילו לדבר.‬
‫אתה לפחות יכול להסתכל לעצמך בעיניים.‬
‫ומה הטעם בזה ?‬
‫בכל פעם שאני מסתכל במראה אני רוצה למות.‬
‫המקרה שלך לא חמור כל כך.‬
‫פשוט תלמד לקבל אותו.‬
‫ומי יקבל אותי ?‬
‫אתם תסבירו לאנשים שמסתכלים בי ברחוב ?‬
‫אתם תגידו להם שהמראה לא חשוב ?‬
‫שהיופי הוא בפנים ?‬
‫אנחנו רוצים להראות לך משהו.‬
‫מה זה ?‬
‫תותבת לפנים.‬
‫אנחנו משתמשים בה במקרים קיצוניים של דחייה, כמו אצלך.‬
‫זה חרא !‬
‫זה לא הפתרון הכי טוב.‬
‫אבל זה כל מה שאנחנו יכולים לעשות כרגע.‬
‫אני רוצה פנים !‬
‫לא מסכה !‬
‫אנחנו לא מחוללים קסמים.‬
‫זה מה שהבנזונה אמר.‬
‫אבל בסופו של דבר, הם חוללו.‬
‫חוללו מה ?‬
‫חוללו קסם.‬
‫נראה כך.‬
‫נראה כך ? דברים ישנם או אינם.‬
‫- הם עשו את זה או לא ? - אני עייף. אולי תלך ?‬
‫אחזור ביום שלישי. אתה רוצה משהו ?‬
‫- לא. - בסדר.‬
‫להתראות ביום שלישי.‬
‫בלוק כתיבה ועיפרון.‬
‫אבל אל תגיד להם. אני לא רוצה להיות חייב להם.‬
‫השתניתי כל כך ?‬
‫כי אני מזהה אותך.‬
‫מה שלומך ?‬
‫"מה שלומך ?"‬
‫עכשיו את משחקת תפקיד, ואני לא יודע איזה.‬
‫השפתיים שלך מחייכות,‬
‫- אבל העיניים שלך רועדות. - מה ?‬
‫את ממש טובה.‬
‫בתור שחקנית.‬
‫שאלתי אותך מה שלומך. אתה לא חייב לענות.‬
‫אני חי.‬
‫מה אמור להיות שלומי ?‬
‫ואני עייף.‬
‫עייף מלחכות לך שתתקשרי, אפילו כדי להגיד, "ביש מזל."‬
‫הייתי עסוקה.‬
‫שטויות !‬
‫חששתי שתרגיש לא נוח אם אתקשר.‬
‫חששת שאת תרגישי לא נוח.‬
‫חששת שלא תוכלי להסתכל לי בפנים.‬
‫כמו עכשיו.‬
‫זה לא נכון.‬
‫הרבה פעמים חלמתי על הרגע הזה.‬
‫איזה רגע ?‬
‫הרגע שבו ניפגש שוב.‬
‫בחלום שלנו היינו בדיוק כך.‬
‫כאן,‬
‫בפארק.‬
‫אבל משהו היה שונה.‬
‫מה ?‬
‫לא ירד גשם.‬
‫אני צריכה ללכת, ססאר.‬
‫מה את עושה מחר בערב ?‬
‫- לומדת. אני עסוקה מאוד. - יום שישי, נוכל להיפגש.‬
‫אני צריכה לעשות הרבה דברים.‬
‫בסדר, להתראות.‬
‫ססאר !‬
‫ניפגש אם אתה רוצה.‬
‫אם את רוצה.‬
‫ברגע שיש האפשרות הקלושה ביותר למוות,‬
‫צוות הייצוב וההעברה נכנס לפעולה.‬
‫ברגע שמכריזים שהלקוח מת מבחינה משפטית,‬
‫מכניסים אותו לתא תחזוקה‬
‫ומטפלים בעניינים החוקיים שקשורים להעברה.‬
‫במחסן שנמצא באריזונה, בארה"ב,‬
‫צוות מומחים מכין את הגופה להקפאה הסופית.‬
‫בין שאר האמצעים,‬
‫מוחלף הדם בתמיסה שמשמרת את האברים.‬
‫לבסוף, הלקוח מונח בתוך התא‬
‫ושם הוא יישאר עד שהרפואה תצליח להחיות אותו.‬
‫למען האמת, אני צריך לחשוב על זה.‬
‫קשה לקבל את הרעיון.‬
‫איך עלינו להתייחס לזה ?‬
‫ללא ספק אנחנו עומדים בפני התפתחות חשובה,‬
‫אתגר חדש למין האנושי.‬
‫מובן שהתגובה הראשונה היא דחייה.‬
‫עכשיו יש לנו האמצעים לעשות את זה.‬
‫יש לנו הטכנולוגיה.‬
‫אבל מעל הכול, יש לנו בגרות מוסרית מספקת‬
‫להבין מה המשמעות של הצעד החדש הזה‬
‫להתפתחות האנושית, להסתכל בעתיד‬
‫ולשים קץ לאיסורים חברתיים חסרי משמעות,‬
‫שירשנו מדתות עתיקות,‬
‫ומזיכרונות ישנים וסתמיים.‬
‫תודה שדיברת איתנו.‬
‫ותודה לצופים שלנו...‬
‫- היי. - היי.‬
‫מה זה ?‬
‫דוחה, נכון ?‬
‫אבל הם המליצו שאחבוש את זה למקרה של זיהום.‬
‫בסדר, ילד.‬
‫מה אתה עושה ?‬
‫מתווכח עם הרופאים כל היום.‬
‫- אתה צריך לצאת יותר. - אני מנסה.‬
‫מה אתם שותים ?‬
‫- רום וקולה, אתה רוצה ? - כן.‬
‫אביא לך.‬
‫אני הולכת לשירותים.‬
‫תוריד את זה.‬
‫למה ?‬
‫אתה לא מבין שלא תוכל להסתיר את הפנים שלך ?‬
‫אמרתי לך, זה נועד למנוע זיהומים.‬
‫בטח.‬
‫אם אתה מתבייש, תלך. אף אחד לא ביקש ממך לבוא.‬
‫סופיה ביקשה.‬
‫מה ?‬
‫היא לא רצתה להיות איתך לבד.‬
‫למה לא ?‬
‫אתה מקשה עליה.‬
‫אני עובר תקופה קשה.‬
‫דבר עם פסיכולוג, או איתי.‬
‫אל תוציא את זה על בחורה שפגשת פעם אחת.‬
‫היא אמרה את זה ?‬
‫כלבה !‬
‫תחזור !‬
‫ויסקי וקולה.‬
‫איזה ויסקי ?‬
‫מה אמרת ?‬
‫איזה ויסקי ?‬
‫למה אתה לא שואל אותי ישר, בן זונה ?‬
‫בלנטיינס.‬
‫עוד אחד.‬
‫לא, זה עליי.‬
‫למה ?‬
‫ככה.‬
‫תתקן את הפרצוף שלך, בנאדם !‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫איפה היית ?‬
‫פה ושם.‬
‫פלאיו הלך לחפש אותך.‬
‫ואני באתי לחפש אותך.‬
‫למה ?‬
‫כדי...‬
‫בלי סיבה.‬
‫כדי‬
‫להזמין אותך למשקה.‬
‫- רוצה לשתות ? - לא, תודה.‬
‫את שמה לב שאני נדחף ?‬
‫העניין הוא שיש לי בעיה.‬
‫איזו בחורה רודפת אחריי,‬
‫ואני צריך עזרה כדי להיפטר ממנה.‬
‫אוף, אוף, אוף, היא באה הנה.‬
‫היא באה הנה.‬
‫אל תסתכלי, אל תסתכלי.‬
‫תמשיכי לדבר, תתנהגי כאילו הוא לא כאן.‬
‫כלומר, כאילו אני כאן.‬
‫תמשיכי לדבר, טרללי, טרללה.‬
‫איזו שיחה מקסימה אנחנו מנהלים.‬
‫אז זהו זה, זה המצב.‬
‫מפטפטים קצת על החיים.‬
‫די כבר !‬
‫איפה היית, לעזאזל ?‬
‫פה ושם.‬
‫אני הולכת. אני עייפה.‬
‫תישארו אם אתם רוצים.‬
‫טוב, כאן אני עוזבת אתכם.‬
‫- אני אלווה אותך הביתה. - לא, אני גרה קרוב.‬
‫- יש לי אופנוע. - לא.‬
‫אל תדברי שטויות !‬
‫תניח לזה, פלאיו. היא רוצה ללכת לבד.‬
‫שתוק, אתה שיכור.‬
‫יכול להיות שאני שיכור, אבל אני לא אידיוט.‬
‫- בכל מקרה, אני לא שיכור. - באמת, אל תטרח.‬
‫איך שאת רוצה.‬
‫אתה השיכור.‬
‫נתקשר אלייך כדי להיפגש ביום אחר.‬
‫בסדר, נוכל ללכת לסרט.‬
‫- אתה שומע ? - נהדר !‬
‫אז זהו זה.‬
‫לא, אל תנשקי אותי.‬
‫הבל הפה השתוי שלי עלול להרעיל אותך.‬
‫טוב...‬
‫ניפגש בקרוב.‬
‫כמובן.‬
‫ניפגש בקרוב.‬
‫לא קר.‬
‫טוב...‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫לאן אתה הולך ?‬
‫הרגע נזכרתי שהאופנוע שלי שם.‬
‫אני אבוא איתך.‬
‫לא, למה ? אתה כבר כמעט בבית.‬
‫- להתראות מחר. - פלאיו.‬
‫חכה רגע.‬
‫מה ?‬
‫אני לא יודע.‬
‫שתית יותר מדי. נדבר מחר אם אתה רוצה.‬
‫אני מקווה שעד מחר אמות.‬
‫לא תמות. אתה צריך רק לנוח.‬
‫פלאיו !‬
‫אתה החבר הכי טוב שלי.‬
‫בן זונה !‬
‫פקח את עיניך.‬
‫ססאר.‬
‫זו אני.‬
‫סופיה !‬
‫- מה את עושה כאן ? - סלח לי.‬
‫למה ?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫בוא.‬
‫מה קרה ?‬
‫שום דבר.‬
‫אני עדיין לא מאמין שזה באמת קורה.‬
‫איפה פלאיו ?‬
‫אני לא יודעת. הוא הלך איתך, לא ?‬
‫כן.‬
‫כמובן.‬
‫בוא.‬
‫אלוהים, איזו תחושה !‬
‫של מה ?‬
‫את מרגישה לפעמים שכבר חווית משהו קודם ?‬
‫כן.‬
‫למה זה קורה ?‬
‫אומרים שזה איזה כשל במוח.‬
‫הייתי כאן קודם.‬
‫זה בדרך כלל נעלם אחרי כמה שניות.‬
‫אני לא רוצה שזה ייעלם.‬
‫ניצלת את הזמן.‬
‫זה כל מה שיש פה.‬
‫יפה מאוד.‬
‫זו סופיה ?‬
‫כמה זמן אני עוד אהיה כאן ?‬
‫אף אחד לא יודע.‬
‫אפילו הסיוט הכי גרוע שלי לא היה כמו המקום הזה.‬
‫זה מתקן כליאה פסיכיאטרי. לא יותר, לא פחות.‬
‫אני לא צריך להיות כאן.‬
‫אתה נאשם ברצח.‬
‫אני אפילו לא יודע מה עשיתי.‬
‫תגיד לי משהו.‬
‫השם "אלי" אומר לך משהו ?‬
‫אלי...‬
‫אתה מכיר בחורה בשם הזה ?‬
‫לא.‬
‫למה אתה שואל ?‬
‫חזרת על זה שוב ושוב אתמול בלילה.‬
‫כנראה חלמתי.‬
‫מה חלמת ?‬
‫אני לא זוכר.‬
‫אולי זה חשוב.‬
‫איך זה יכול להיות חשוב ?‬
‫תראה, אני יכול להוכיח שלא ידעת מה אתה עושה,‬
‫אבל קודם כול אני צריך למצוא הסבר לכל זה.‬
‫אין הסבר. כבר אמרתי לך.‬
‫מה חלמת, ססאר ?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני זוכר רק חלקים.‬
‫בהתחלה אני במין משרד.‬
‫מזכירה מכניסה אותי למשרד אחר.‬
‫בחדר יש תצלום של שקיעה וגבר.‬
‫אחר כך‬
‫אני לא יודע.‬
‫- מראים לי המון ניירות. - אילו ניירות ?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל אני חותם עליהם.‬
‫המשרד שייך לחברה שלך ?‬
‫לא, אני לא מזהה אותו.‬
‫חלמת על מקום שאף פעם לא היית בו ?‬
‫כן. זה קורה הרבה, לא ?‬
‫אלה הניירות שחתמת עליהם עם הרופאים ?‬
‫לא, מה שקרה עם הרופאים היה הזוי.‬
‫- למה ? - יום אחד הם התקשרו אליי‬
‫וביקשו ממני לבוא לבית חולים.‬
‫כשהגעתי, כל הצוות הכירורגי חיכה לי.‬
‫במשך חודשים הפנים האלה הסתכלו בי באדישות‬
‫ובחוסר אונים.‬
‫עכשיו הם שפעו חיוכים.‬
‫אותו בנזונה שאמר שאני מקרה אבוד‬
‫התחיל לדבר על איזה ניתוח.‬
‫יש להם עכשיו במרפאה מערכת מהפכנית חדשה.‬
‫הם אמרו שבתוך שבועיים הפנים שלי ישוחזרו במלואם.‬
‫לא האמנת להם ?‬
‫בהתחלה לא.‬
‫חשבתי שזו רק דרך להוציא ממני עוד כסף.‬
‫אבל הם הראו לי את כל העזרים לניתוח.‬
‫הם נראו כמו ממדע בדיוני.‬
‫ראיתי רק כבלים, מתגים, מוניטורים.‬
‫האמת היא שאף פעם לא באמת הבנתי מה הם עומדים לעשות.‬
‫אבל חשבתי שאין לי מה להפסיד.‬
‫האנשים האלה רגילים לניתוחי אף, שאיבות שומן והשתלות שיער,‬
‫אבל הניתוח שלי היה הרבה יותר רציני.‬
‫בתוך פחות משבוע החיים שלי השתפרו פלאים.‬
‫לילה אחד שכבתי על הארץ, שיכור, ורציתי למות.‬
‫ולמחרת בבוקר, החלומות שלי התגשמו, כמו בסרטים.‬
‫סופיה אהבה אותי והרופאים מצאו את תרופת הפלא.‬
‫אני לא יודע. ברור שהייתי חשדן.‬
‫חשדן ?‬
‫במי חשדת ? במה ?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בחיים אף פעם אי אפשר לדעת.‬
‫האהבה באה כשאתה הכי פחות מצפה לה.‬
‫פעם הכרתי מישהו שהיה לבד בעולם.‬
‫פתאום הוא היה נשוי עם שתי בנות.‬
‫וואו, מושג האושר שלך מוזר.‬
‫טוב, זה תלוי בפרט.‬
‫מהו אושר בשבילך ?‬
‫תפסיק לשאול שאלות טיפשיות.‬
‫אבל באותה תקופה היית מאושר, לא ?‬
‫אז מה ? החיים שלי עכשיו הם חרא.‬
‫אני יכול רק לאכול, לחרבן, לישון ולחלום על הזיכרונות שלי.‬
‫טוב שאתה זוכר.‬
‫נו ?‬
‫נו מה ?‬
‫היום הם היו אמורים להסיר את הכיסויים.‬
‫והם עשו את זה.‬
‫ו... ?‬
‫האוזניים שלי במקום הנכון.‬
‫ססאר, אל תפחיד אותי.‬
‫תסיר את הכיסויים.‬
‫תעשי את זה בעצמך.‬
‫איך הם עשו את זה ?‬
‫חכה.‬
‫רק כדי להגיד שאני אוהב אותך.‬
‫את ממהרת מדי,‬
‫בהתחשב בזה שנפגשנו אתמול.‬
‫אתמול ?‬
‫יום ההולדת שלי, את לא זוכרת ?‬
‫פגשתי בחורה נהדרת.‬
‫שמה סופיה.‬
‫אבל היום התעוררתי בהרגשה נהדרת, ועכשיו אני שוב איתה.‬
‫מה זה ?‬
‫אם אתה רוצה שאזוז, אתה צריך להכניס מטבע.‬
‫טינג !‬
‫אנחנו מעריכים את הרגעים הטובים רק אחרי שהם עוברים.‬
‫אולי בגלל זה הם רגעים טובים.‬
‫אנחנו לא עוצרים לחשוב עליהם.‬
‫אולי.‬
‫מה קרה לפלאיו ?‬
‫- מה קורה ? - חכה רגע.‬
‫- זהו זה. - הגיע הזמן.‬
‫- אתם רוצים עוד משהו ? - לא, תודה.‬
‫מה העניינים, פלאיו ?‬
‫בסדר.‬
‫מה העניינים, פלאיו ?‬
‫בסדר.‬
‫כן ?‬
‫אני פחות דפוק ממה שאני נראה.‬
‫אני רגיל לזה שאתה תמיד מנצח, בנזונה אחד.‬
‫וסופיה לא כזאת נהדרת.‬
‫אמרת שהיא האידיאל.‬
‫באמת ?‬
‫הייתי שיכור.‬
‫בכל אופן, אנחנו חברים.‬
‫בנזונה !‬
‫מה זה על הפנים שלך ?‬
‫מה ?‬
‫לעזאזל, נפתח לך תפר !‬
‫על מה אתה מדבר ?‬
‫אידיוט אחד !‬
‫מה קרה ?‬
‫אני שונא לחלום.‬
‫אתה מדגדג אותי.‬
‫מה קרה ?‬
‫מה זה ?‬
‫- איפה סופיה ? - מה ?‬
‫מה עשית לסופיה ?‬
‫- אני סופיה. - כלבה !‬
‫אתה משוגע.‬
‫- אתה משוגע. - איפה היא ?‬
‫בעוד רגע אני אתקשר למשטרה.‬
‫אם סופיה לא תופיע, את תהיי בצרות.‬
‫אז נשארת בחיים אחרי התאונה.‬
‫- איזו תאונה ? - של מי היתה הגופה ?‬
‫- לא קרתה לי תאונה. - לא.‬
‫לא קרתה לי בתאונה. זה היה ניסיון לרצח.‬
‫חבל שלא ראית את הפנים שלי, כלבה !‬
‫למה אתה עושה את זה ? השתניתי ?‬
‫לא השתנית.‬
‫את אותה מטורפת שבאה למסיבה שלי בלי הזמנה.‬
‫אני הבחורה שהרגע התעלסת איתה. אני סופיה.‬
‫תפסיקי להגיד שאת סופיה, את שומעת ?‬
‫אל תגידי את השם שלה.‬
‫את לא תגידי לי איפה היא.‬
‫אף פעם לא תגידי.‬
‫ססאר...‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫אתה יכול ללכת, אני אטפל בזה.‬
‫בסדר.‬
‫אני רוצה להבין.‬
‫איפה היית אתמול בלילה ?‬
‫בבית. אמרתי לאיש ההוא.‬
‫בבית. עם מי ?‬
‫עם בחורה ?‬
‫הבחורה שחקרתי הרגע ?‬
‫לא, זו בחורה אחרת. הייתי עם סופיה.‬
‫הבחורה שדיברתי איתה היא סופיה.‬
‫כן, זה מה שהיא אומרת, אבל זה שקר.‬
‫אז מי היא ?‬
‫- היא... נוריה. - נוריה ?‬
‫נוריה מה ?‬
‫אני לא יודע. היא לא אמרה לי מה שם המשפחה שלה.‬
‫בוא נראה.‬
‫היית בבית עם בחורה ששמה סופיה, ופתאום...‬
‫הלכתי לשירותים וכשחזרתי, היא שכבה שם במקום סופיה.‬
‫איפה סופיה ?‬
‫תשאל את נוריה, היא מתחזה לסופיה.‬
‫אתה לא יודע מה שם המשפחה שלה ?‬
‫אבל למי אתה מאמין, לה או לי ?‬
‫שמע, כל המסמכים של הבחורה בסדר.‬
‫שחררנו אותה.‬
‫אתם מה ?‬
‫ואני מבטיח לך שקוראים לה סופיה.‬
‫סופיה קואטו, והיא גרה ברחוב קירוס 2.‬
‫- לא ! - לא, מה ?‬
‫כן, אבל זו בחורה אחרת.‬
‫אני מכיר את סופיה האמיתית.‬
‫אז תגיד לי איפה היא.‬
‫כי, חוקית, הבחורה שאתה מדבר עליה‬
‫קיימת רק בדמיון שלך.‬
‫- אני לא מאמין. - ועוד דבר,‬
‫הבחורה נראית כאילו הכו אותה.‬
‫היא היתה בבית שלי במקום החברה שלי !‬
‫אני לא יודע למה, אבל היא לא רצתה להגיש תלונה.‬
‫ממש נהדר ! עכשיו היא הקורבן !‬
‫תגיד לי.‬
‫- אתה על סמים ? - אלוהים !‬
‫אנחנו יודעים שהיית בטיפול פסיכיאטרי.‬
‫הפנים שלי נהרסו בתאונת דרכים שהיא גרמה.‬
‫הפנים שלך נראים בסדר.‬
‫כי...‬
‫לא משנה. אין לי מה להוסיף.‬
‫בחור צעיר...‬
‫אני מציע לך להיפגש עם פסיכיאטר.‬
‫אתה אידיוט ?‬
‫מה זה, לעזאזל ?‬
‫- מה זאת אומרת ? - אם רצית‬
‫לזרוק אותה, יש דרכים אחרות לעשות את זה !‬
‫אל תתקרב לסופיה !‬
‫זו לא סופיה, זו נוריה !‬
‫נוריה מתה !‬
‫תירגע, כי אחרת תישן בתא מעצר הלילה !‬
‫אל תדבר איתי יותר !‬
‫אני לא יודע מה השוטרים אמרו לך, אבל נוריה חיה !‬
‫השוטרים לא סיפרו לי, סופיה סיפרה לי.‬
‫שמע, דיברת איתה בטלפון, נכון ?‬
‫- עזוב אותי. - זו לא היתה סופיה.‬
‫נוריה יודעת לחקות את הקול שלה, היא גנבה את הזהות שלה, את הדירה שלה.‬
‫זה לא היה בטלפון. הרגע הורדתי אותה בבית.‬
‫היא נראתה ככה.‬
‫תצלום יפה, לא ?‬
‫אתה הולך להגיד לי שזו לא סופיה ?‬
‫אבל זו...‬
‫זו בדיחה או מה ?‬
‫אתה משוגע.‬
‫אני משוגע ?‬
‫אתם מטורפים. כולכם מטורפים !‬
‫עזוב אותי !‬
‫אלוהים, מה קורה ?‬
‫אלה השותפים שלי, נכון ?‬
‫הם שילמו לך, זו קנוניה !‬
‫תסתכל על עצמך. אתה לא בסדר מאז התאונה.‬
‫לך תזדיין !‬
‫אתה אומר...‬
‫אתה אומר שזו הבחורה שרדפת אחריה באותו לילה ?‬
‫- זו הבחורה האידיאלית שלך ? - כן.‬
‫ואתה לקחת אותה.‬
‫אתה זקוק לפסיכיאטר !‬
‫בעיות ?‬
‫אין לי מצב רוח, אז...‬
‫יש הסבר לכל זה.‬
‫ססאר.‬
‫מי אתה ?‬
‫- ראית אותי בטלוויזיה. - מה אתה רוצה ?‬
‫אני פה כדי לעזור לך.‬
‫קודם כול, חשוב מאוד שתירגע.‬
‫- להירגע ? - אה חייב להתגבר על הפחדים שלך‬
‫ולהחזיר לעצמך את השליטה.‬
‫על איזו שליטה אתה מדבר ? אני בסדר.‬
‫מי אומר שאתה לא בסדר ?‬
‫הם. כולם.‬
‫הם אומרים שאני משוגע.‬
‫לא, ודאי שאתה לא משוגע.‬
‫אבל מה תגיד אם אומר לך‬
‫שאתה חולם ?‬
‫לא, לא, לא...‬
‫- למה לא ? - תראה,‬
‫אני יודע מה אמיתי, וזה אמיתי.‬
‫איך אתה יודע ?‬
‫אתה מגלה את החלומות שלך כשאתה מתעורר.‬
‫אני פשוט יודע.‬
‫החלומות שלי הרבה יותר פשוטים מכל זה.‬
‫אף חלום לא פשוט.‬
‫תראה את כל האנשים האלה.‬
‫נראה שהם מדברים על העניינים שמעסיקים אותם.‬
‫לגמרי לא מודעים לקיום שלך.‬
‫אבל יכול להיות שהם כאן‬
‫כי אתה רצית שהם יהיו. יותר מזה,‬
‫אתה יכול להעמיד אותם לשירותך,‬
‫או להביא לכך שהם יהרסו אותך.‬
‫אני רוצה שהם ישתקו.‬
‫וגם אתה.‬
‫אתה רואה ?‬
‫מה קורה פה ?‬
‫שמישהו יגיד לי את האמת המזוינת !‬
‫האמת ?‬
‫אולי אתה לא יכול לעמוד בה.‬
‫זו חייבת להיות מזימה, בדיחה אחת גדולה כדי לשגע אותי.‬
‫כולם ידעו. נוריה, פלאיו, המשטרה, האיש בבר.‬
‫- מי הוא היה ? - אני לא יודע.‬
‫אמרת שראית אותו בטלוויזיה. באיזו תוכנית ?‬
‫אני לא יודע !‬
‫אני לא יודע.‬
‫תוכנית שדיברו בה על הקפאת מתים.‬
‫- הקפאת מתים ? - הקפאה קריוגנית.‬
‫כמו מה שעשו לוולט דיסני.‬
‫אולי אני יכול לעזור לך לזכור.‬
‫זה איום ?‬
‫תשכב.‬
‫מה זה ?‬
‫מזרק.‬
‫תירגע.‬
‫אני מרגיש עקצוץ ביד.‬
‫זה סם הרגעה.‬
‫בשביל מה ?‬
‫כל הדברים האלה הם שטויות.‬
‫אם היית סומך יותר על פסיכיאטרים לא היית נמצא פה עכשיו.‬
‫האצבע הזאת...‬
‫- היא מכניסה אותי ללחץ. - אתה לא צריך לפחוד.‬
‫- אני לא פוחד. - תפסיק לדבר ותתרכז.‬
‫קדימה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מרגיש סחרחורת.‬
‫שלום, ססאר.‬
‫טוב מאוד. עכשיו בוא נראה אם תוכל לספר לי על החלום.‬
‫- בחלום שלי לא יורד גשם. - חלום המשרד.‬
‫אלי...‬
‫זהו. אני רוצה שתגיד לי מי זו אלי.‬
‫- מזכירה. - אלי היא מזכירה ?‬
‫היא אומרת לי להיכנס. הם מחכים לי.‬
‫מי מחכה לך ?‬
‫- הצרפתי מהטלוויזיה. - שב, בבקשה.‬
‫זה חוזה.‬
‫- אלי... - ססאר, מי זו אלי ?‬
‫לא תצטער על זה.‬
‫תחתום.‬
‫- על מה אתה חותם ? - אלי תדאג לכול.‬
‫על מה חתמת ?‬
‫מה קרה ?‬
‫מה קרה, ססאר ?‬
‫למה אתה בוכה ?‬
‫- אני עומד למות. - אתה לא עומד למות.‬
‫- אני לא יודע כמה. - כמה מה ?‬
‫- כדורים. - לקחת כדורים ?‬
‫- כמה אני צריך לקחת ? - כדורים כדי להרגיש יותר טוב ?‬
‫אני לא רוצה.‬
‫כשאספור עד שלוש, תתעורר. אחת... שתיים...‬
‫חשבתי שעד לרגע זה אמרת לי את האמת.‬
‫למה אתה מתכוון ?‬
‫אמרת שלא לקחת שום דבר.‬
‫ססאר, אשאל אותך בפעם האחרונה.‬
‫- אתה לוקח סמים ? - אוף ! למה כולם...‬
‫תפסיק לשחק. תגיד לי את האמת !‬
‫- אני חייב לדעת מה לקחת. - לא לקחתי כלום !‬
‫אתה לא מבין ?‬
‫יכול להיות שהמוח שלך מושפע מהכדורים.‬
‫- לא לקחתי כדורים ! - אמרת שלקחת !‬
‫זה רק חלום !‬
‫למה לייחס לו חשיבות יותר ממה שצריך ?‬
‫אתה לא מבחין בין חלומות למציאות ? אני מבחין !‬
‫באמת ? אל תצחיק אותי !‬
‫גופות שקמות לתחייה, אנשים שנעלמים,‬
‫אתה, פנטום האופרה !‬
‫תגיד לי דבר אחד.‬
‫אתה זוכר מה עשית לסופיה ?‬
‫זו לא היתה סופיה.‬
‫לא אכפת לי מי זו היתה.‬
‫מה עשית לה ?‬
‫אתה זוכר ?‬
‫אלוהים !‬
‫מה אתה עושה ? חשבתי שאתה פורץ.‬
‫מי את ?‬
‫אני סופיה.‬
‫סופיה...‬
‫את לא סופיה.‬
‫ססאר, זה ייגמר בקרוב.‬
‫נהיה שוב ביחד.‬
‫אתה תשכח את נוריה ואני לא אפחד ממך.‬
‫- אני צמא. - אביא לך מים.‬
‫סופיה !‬
‫כן, ססאר, אני סופיה.‬
‫אני סופיה.‬
‫אני רוצה לראות אותך.‬
‫אני רוצה לראות אותך. אני רוצה לראות אותך !‬
‫אני רוצה לראות אותך !‬
‫לפעמים אתה חולם שאתה עם מישהו.‬
‫למשל, אבא שלך.‬
‫תוך שניות הוא נעשה אימא שלך,‬
‫ואז מוכר העיתונים בפינה.‬
‫אבל אתה בכל זאת מרגיש שאתה מדבר עם אותו אדם.‬
‫חשבת שאתה בבית ופתאום‬
‫אתה מבין שאתה בבית ספר,‬
‫או בבית חולים,‬
‫או בבית סוהר.‬
‫חלומות הם כאלה.‬
‫ולפעמים המוח מתנהג כאילו הוא בחלום.‬
‫- אתה יודע מה זו אי שפיות ? - בחייך !‬
‫תגיד שאני טיפש אם אתה רוצה, אבל זו לא אי שפיות !‬
‫אז מה זה ?‬
‫תגיד לי אתה, כי אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע מה יש פה בפנים, ואני לא יודע למה הרגת את החברה שלך.‬
‫אני לא יודע מי זו אלי או האיש מהטלוויזיה.‬
‫אני לא יודע כלום.‬
‫אז שנינו לא יודעים.‬
‫תמשיך לבוא גם אחרי המשפט ?‬
‫אתה לא שונא אותי ?‬
‫מה תטען ?‬
‫למה אתה שואל את זה ?‬
‫הדיון הראשון הוא בשבוע הבא.‬
‫אי שפיות זמנית.‬
‫זה הסיכוי הכי טוב שלך.‬
‫גם זה לא יועיל במיוחד.‬
‫הם לא יאמינו לי.‬
‫אפילו אני לא מאמין.‬
‫במה אתה מאמין ?‬
‫אני חושב שאתה חולה מאוד‬
‫ושאתה צריך להישאר כאן הרבה זמן.‬
‫אל תדאג. אני אקבל לפחות 20 שנה.‬
‫ססאר, אולי לא תאמין לי, אבל אכפת לי ממך.‬
‫אכפת לי ממך מאוד.‬
‫תראה, ילד,‬
‫התיק שלך מעניין אותי.‬
‫אני מצטער על מה שקרה.‬
‫אפילו חשבתי שמישהו עובד עליך,‬
‫אבל אני לא יכול ואסור לי לפעול מעבר לתפקידי.‬
‫- אני לא פסיכיאטר. - אתה לא נראה כזה.‬
‫- איך אני נראה ? - כמו אבא שלי.‬
‫מטיף לי כל היום.‬
‫אבא שלך מת.‬
‫נו, אתה רואה.‬
‫דרך אגב...‬
‫מה קרה לאיש עם האישה ושתי הבנות ?‬
‫לא יודע, מעולם לא ראיתי אותו שוב.‬
‫שמע לעצתי, קח עורך דין.‬
‫שלום, ססאר.‬
‫שלום.‬
‫...ההשקעה העיקרית של ספרד, אבל בהחלט החדשנית ביותר.‬
‫...הנוכחות הכלכלית שלה בקובה.‬
‫...תלוי בתקופה.‬
‫באימפריה הרומית, למשל, הדבר הרגיל היה לחיות רק 25 שנה.‬
‫אצל מי השלט ?‬
‫תן לי אותו !‬
‫קח אותו ממנו !‬
‫מה קורה ?‬
‫יש פה מחשב שמחובר לאינטרנט.‬
‫ירשו לי להשתמש בו רק אם תבוא איתי.‬
‫- למה אתה רוצה אינטרנט ? - אני יודע מה זה אלי.‬
‫חכה !‬
‫אלי זה לא אדם, זו חברה.‬
‫- איך אתה יודע ? - זה לא "אלי".‬
‫זה "אל-אי". ראשי תיבות של חברה אמריקנית.‬
‫- מה אתה עושה ? - בודק באתר של ר"ת.‬
‫נמצא שם כל מה שידוע על אל-אי.‬
‫שיט !‬
‫זה ייקח יובלות.‬
‫לא, חכה.‬
‫לעזאזל !‬
‫אני מרגיש כאילו עשיתי את זה פעם.‬
‫תפקוד לקוי של המוח.‬
‫- כשל מוחי. - לא, לא הפעם.‬
‫אלוהים !‬
‫- זהו זה. - זה התצלום בחלום שלך ?‬
‫הייתי צריך לראות את זה פעם כדי לחלום על זה, נכון ?‬
‫"קריוניקה."‬
‫- הקפאה קריוגנית. - אני אדפיס את זה.‬
‫חכה רגע.‬
‫אני לא מבין איך זה קשור למקרה שלך.‬
‫המפתח נמצא כאן.‬
‫תראה, יש משרד במדריד.‬
‫אני אסע לבדוק.‬
‫לא !‬
‫גם אני חייב לנסוע.‬
‫- אני לא יכול להוציא אותך מכאן. - ייתנו לי לצאת בפיקוח.‬
‫תמציא איזה תירוץ.‬
‫- זה לא קל. - אתה יכול לעשות את זה.‬
‫אתה יודע עוד משהו, נכון ?‬
‫אני לא יודע שום דבר.‬
‫- יש לי רק תחושה. - איזו ?‬
‫אני חייב לנסוע לשם.‬
‫כך או אחרת.‬
‫בוא נבהיר את הדברים.‬
‫אנחנו בחוץ, אני חמוש.‬
‫התפקיד שלי הוא למנוע ממך לעשות משהו טיפשי.‬
‫אם תנסה לעשות משהו, תחטוף כדור.‬
‫הייתי פה פעם.‬
‫- מכאן. - בוא.‬
‫יש לכם 20 דקות.‬
‫זה בדיוק כמו בחלום שלי.‬
‫בוקר טוב, אפשר לעזור לכם ?‬
‫אנחנו רוצים לדבר עם מר דוברנואה.‬
‫זה הבן שלי.‬
‫הוא ביישן מאוד.‬
‫מר דוברנואה לא נמצא כאן כרגע.‬
‫אבל, קודם כול, אתם יודעים מהי הקפאה קריוגנית ?‬
‫פחות או יותר.‬
‫הנה כמה עלונים. תוכלו לקרוא אותם בזמן שתחכו.‬
‫אחד העמיתים שלי יצטרף אליכם בהקדם.‬
‫תודה.‬
‫"חיה ללא גבולות. המחר נועד למרחיקי הראות."‬
‫מה זה ? זו איזו כת ?‬
‫"הקפאה קריוגנית היא ביוסטאסיס, או שימורם של בני אדם.‬
‫"זהו הגשר הנושא את לקוחותינו אל העתיד‬
‫"שבו הטכנולוגיה תשיב אותם לחיים."‬
‫אתה משלם כדי לחיות לנצח.‬
‫הם צחקו על ז'ול ורן.‬
‫ססאר.‬
‫כל זה בלתי אפשרי בעליל.‬
‫מה אתה יודע על העתיד ?‬
‫הם מבטיחים מה שהכנסייה הבטיחה מאז ומתמיד.‬
‫חיי נצח. אלא שהם נוכלים, לא כמרים.‬
‫איך אתה מעורב בזה ?‬
‫אתה לא קפוא. אתה חי.‬
‫זה החוזה, אם אתה רוצה לבדוק אותו.‬
‫התהליך פשוט מאוד. אתה יכול למות בכל רגע.‬
‫היום, מחר, בעוד 20 שנה, זה לא משנה לנו.‬
‫ברגע שמכריזים עליך שאתה מת מבחינה משפטית,‬
‫"לייף אקסטנשן" מעבירה את הגופה שלך לאחסון באריזונה.‬
‫שם היא מוקפאת בטמפרטורה של מינוס 78 מעלות.‬
‫אנחנו קוראים לזה "השעיה מוחלטת", והיא עולה 240,000 דולר.‬
‫30,000 מיועדים לתהליך ההקפאה,‬
‫והשאר מושקע בקרן,‬
‫והריבית משמשת לתשלום על התחזוקה‬
‫ועל עלויות ההחיאה ביום שהיא תהיה אפשרית.‬
‫אם היא תהיה אפשרית.‬
‫אנחנו מאמינים שהחייאה של מתים תהיה אפשרית.‬
‫- מה זה ? - מה ?‬
‫סעיף 14.‬
‫- תפיסה מלאכותית. - זה רעיון‬
‫שעוד לא פיתחנו אותו עד הסוף.‬
‫תראה.‬
‫אלה חיים.‬
‫לידה ומוות.‬
‫בוא נגיד שיש לך מחלה סופנית.‬
‫ודאי שאתה רוצה להמשיך לחיות, אבל לא בעתיד.‬
‫זה לא מעניין אותך. אתה רוצה לחיות את החיים שלך עכשיו.‬
‫יפה.‬
‫אתה מת, אנחנו נקפיא אותך,‬
‫וכשנוכל להחיות אותך,‬
‫נאפשר לך לחיות‬
‫חלום.‬
‫חלום ?‬
‫הוא ייראה אמיתי.‬
‫המשפחה והחברים שלך, העיר שלך,‬
‫העולם, אפילו המשרד הזה. אבל הכול יהיה מציאות מדומה.‬
‫יותר מזה, נשכיח ממך שמתת,‬
‫ושחתמת על החוזה הזה.‬
‫- איך ? - פשוט מאוד.‬
‫נמחק את הידיעה מהזיכרון שלך.‬
‫תחיה את החיים שלך ברצף, כאילו לא קרה שום דבר.‬
‫וטוב מכול, תחיה אותם כמו שאתה רוצה.‬
‫אתה תחליט בכל רגע.‬
‫אבל...‬
‫ומה קורה כשיש טעויות ?‬
‫מה קורה כשהחלום הופך לסיוט ?‬
‫הלא מודע תמיד יכול לשחק משחק מלוכלך.‬
‫אבל אנחנו לא שרלטנים, זו חברה רצינית.‬
‫וטכנולוגיית המציאות המדומה מתקדמת כל הזמן בצעדי ענק.‬
‫תראה.‬
‫אני אדבר בכנות.‬
‫החתימה על סעיף 14 היא כמו חתימה על גן עדן.‬
‫קשה להאמין.‬
‫אבל הם צחקו על ז'ול ורן.‬
‫סליחה.‬
‫- לאן אתה הולך כל כך מהר ? - לשירותים.‬
‫- לא כל כך מהר. - אני אלך איתו.‬
‫הוא רק מרגיש לא טוב, אל תדאג.‬
‫ססאר, תירגע, בבקשה.‬
‫זה חלום. זה ההסבר היחיד.‬
‫מה שהוא אמר הוא בלתי אפשרי.‬
‫במאה ה-20, אבל אולי לא במאה ה-30 !‬
‫- אולי לא, אבל אנחנו ב-1997. - ככה זה נראה.‬
‫- שילמתי כדי שזה ייראה כך. - תקשיב !‬
‫אם זה חלום... תסתכל עליי !‬
‫אם זה חלום, זה אומר שאני לא קיים !‬
‫אני רק מדמיין אותך.‬
‫לא !‬
‫- ססאר, אני אמיתי. - מנין לי ?‬
‫אתה לא מבחין בין חלום למציאות ?‬
‫זה חלום ?‬
‫תגיד לי, זה חלום ?‬
‫ססאר, אני מתיש את עצמי בגלל התיק הזה.‬
‫אין תיק. לא הרגתי אף אחד. כל זה הוא סיוט !‬
‫לעזאזל, ססאר, סמוך עליי !‬
‫זה לא חלום.‬
‫הם טועים.‬
‫- מי ? - אני לא יודע !‬
‫אבל הם בלבלו בין סופיה לנוריה !‬
‫אני רואה פנים שהם לא שלי !‬
‫נמאס לי לשמוע את זה ! הפנים שלך בסדר גמור.‬
‫אתה מתנהג כמו ילד, מסתתר מאחורי המסכה הזאת.‬
‫- קדימה, תסיר אותה. - אני לא רוצה לראות את עצמי !‬
‫זה לא מעניין אותי. אני רוצה לראות אותך.‬
‫אתה לא מבין ? מה שחשוב הוא מה שאני רואה !‬
‫זה החלום שלי !‬
‫אם תגיד את זה עוד פעם אחת, אדאג שיסגרו אותך בבי"ח לחולי נפש.‬
‫תראה לי את הפנים שלך.‬
‫עכשיו. אתה חייב לי את זה.‬
‫ססאר...‬
‫תסתכל במראה ותגיד לי אם אתה חושב שהפנים שלך מושחתים.‬
‫אלוהים !‬
‫למה אתה כל הזמן רואה את מה שלא נמצא שם ?‬
‫- אתה נראה בסדר גמור. - אני מפלצת !‬
‫מה זאת אומרת ? כל אחד היה רוצה את הפנים שלך.‬
‫אתה נראה רגיל.‬
‫לא סתם רגיל. אתה נאה !‬
‫ססאר, תקשיב. אולי יש לך משהו כמו אנורקסיה.‬
‫יש בנות שמתעקשות שהן שמנות ובסוף הן משתגעות.‬
‫ססאר !‬
‫אני רוצה להתעורר !‬
‫- עצור ! - אני רוצה להתעורר !‬
‫לעזאזל !‬
‫שיט !‬
‫עצור !‬
‫אל תירה !‬
‫זה סיוט !‬
‫אתה ! חכה רגע !‬
‫אסור לך לעזוב !‬
‫עצור !‬
‫חכה רגע !‬
‫זה חלום !‬
‫אל תזוז !‬
‫זרוק את האקדח !‬
‫אני רוצה להתעורר.‬
‫- אני רוצה להתעורר. - אל תזוז !‬
‫אני רוצה להתעורר !‬
‫אנטוניו.‬
‫אנטוניו !‬
‫מה ?‬
‫אתה מוחץ אותי.‬
‫כדאי שלא אזוז. ירו לי בגב.‬
‫איך אתה יודע ?‬
‫טוב...‬
‫כי...‬
‫מה קורה פה ?‬
‫מה קורה פה, לעזאזל ?‬
‫אמרתי לך. זה חלום.‬
‫שתוק ! שתוק !‬
‫אני יודע מה זה.‬
‫זו אחת מאותן הלצות של מצלמה נסתרת.‬
‫עשיתם עבודה מצוינת, נהניתי, אבל מספיק כבר !‬
‫אני רואה מישהו.‬
‫איפה ?‬
‫שם למעלה, על הגג.‬
‫אני לא רואה שום דבר.‬
‫לאן אתה הולך ?‬
‫בוא, אנטוניו. תפסיק לחשוב על זה.‬
‫אחרת תשתגע.‬
‫שלום, ססאר.‬
‫הגיע הזמן שאציג את עצמי.‬
‫שמי סרז' דוברנואה. אני מייצג את "לייף אקסטנשן".‬
‫נפגשנו‬
‫לפני 150 שנה.‬
‫מה ?‬
‫- העולם השתגע ? - אין עולם.‬
‫הכול נמצא בראש של האיש הזה.‬
‫גם אתה ואני.‬
‫בטח ! אתה רוצה שארביץ לך כדי לראות אם זה כואב ?‬
‫תנסה.‬
‫הם יכולים להעלים אותך ברגע זה, כמו שהם העלימו את כל השאר.‬
‫- ומי זה "הם", אם יורשה לי לשאול ? - החברה.‬
‫"לייף אקסטנשן."‬
‫הם יודעים כל מה שאנחנו אומרים.‬
‫הם אפילו יודעים מה קורה בראש של ססאר עכשיו,‬
‫שבריר שנייה אחרי שהוא חושב מחשבה.‬
‫אם הם יכולים להעלים אותי, למה הם לא עושים את זה ?‬
‫זה יהיה לא נכון וירטואלית.‬
‫זה עתה הצלת את חייו.‬
‫לא נכון וירטואלית ? אתה חושב שאני אידיוט או משהו ?‬
‫לא, להיפך. אתה אדם נהדר.‬
‫דמות נחוצה מאוד לססאר.‬
‫דמות ?‬
‫- לאן אתה הולך ? - לחפש מישהו.‬
‫אין אף אחד.‬
‫אנשים אינם נחוצים עכשיו.‬
‫למה לא הערת אותי קודם ?‬
‫היית צריך רק לבקש.‬
‫אבל זה היה קשה, כי בתיאוריה,‬
‫לא יכולת לדעת שאתה חולם.‬
‫ממתי ?‬
‫אתה זוכר את היום בדיסקוטק ?‬
‫הלילה שבו נרדמת על המדרכה‬
‫הוא הלילה שנבחר לשילוב.‬
‫- איזה שילוב ? - השילוב‬
‫בין החיים האמיתיים שלך לחיים הווירטואליים שלך.‬
‫שילוב שנמשך 150 שנה אבל לא הבחנת בו‬
‫כי היית מת, וקפוא.‬
‫מהרגע שהתעוררת, שום דבר לא היה אמיתי.‬
‫מחקנו מהזיכרון שלך את מה שקרה באמת.‬
‫מה קרה ?‬
‫לא ראית שוב את סופיה.‬
‫והרופאים לא הצליחו לשחזר את הפנים שלך.‬
‫התעוררת ברחוב עם הנגאובר נורא.‬
‫הסתגרת במשך חודשים.‬
‫יום אחד נודע לך שאנחנו קיימים.‬
‫באת למשרד, חתמת על החוזה,‬
‫ואז,‬
‫התאבדת.‬
‫שילמתי על זה ?‬
‫שילמתי על זה שנוריה תחזור בתור סופיה ?‬
‫שילמתי כדי להיראות שוב כמו מפלצת ?‬
‫שילמתי כדי לחיות את הסיוט הזה ?‬
‫שילמת כדי לחיות את החיים שתרצה.‬
‫אנחנו רק סיפקנו את האתרים ואת הדמויות.‬
‫אתה המצאת את הגיהינום שלך.‬
‫ניסיתי להזהיר אותך בבאר.‬
‫אמרתי שהכול תלוי במוח שלך.‬
‫אני פשוט צריך לרצות את זה ?‬
‫- אנטוניו יכול לבוא... - אין פה אף אחד.‬
‫לא ייתכן שהם העלימו ארבעה מיליון איש !‬
‫התגברת על הפחדים שלך.‬
‫אם אתה רוצה, אנחנו יכולים לנסות שוב, לסדר לך חלום נפלא,‬
‫עם כסף, חברים, סופיה או כל בחורה אחרת שתרצה.‬
‫אתה צריך רק לבקש.‬
‫אני לא רוצה עוד חלומות !‬
‫זה לא חלום !‬
‫ססאר, תקשיב לי.‬
‫זה אמיתי. האיש הזה הוא נוכל.‬
‫בוא נרד ונחפש אנשים.‬
‫תתעלם ממנו. הגיוני שהוא יתנהג כך,‬
‫אבל הוא לא מרגיש שום דבר.‬
‫אני לא מרגיש שום דבר ?‬
‫אני לא מרגיש שום דבר ? מה אתה יודע על מה שאני מרגיש ?‬
‫תתעלם ממנו, הוא לא אמיתי.‬
‫כן, אני אמיתי !‬
‫יש לי אישה ושתי בנות.‬
‫האישיות שלו תוכננה כך שהוא יגיד את כל זה.‬
‫איפה הבנות שלי ?‬
‫- אלוהים ! - ססאר.‬
‫אנחנו יכולים להציע לך אפשרות אחרת.‬
‫ב-1997 לא היה אפשר לשחזר את הפנים שלך.‬
‫אבל כאן השנה היא 2145.‬
‫לא תאמין אילו דברים הרפואה מסוגלת לעשות.‬
‫אתה יכול להתעורר ולחיות בעתיד כמו אדם רגיל.‬
‫בעתיד ?‬
‫אתה צריך לבחור.‬
‫איך אני יכול להתעורר ?‬
‫איך אדם מתעורר מהסיוט הנורא ביותר שלו ?‬
‫לא, ססאר, אל תקשיב לו !‬
‫השותפים שלך הונו אותך !‬
‫- הם רוצים שתתאבד ! - הוא עשה את זה.‬
‫עכשיו זה יהיה רק עניין פורמלי.‬
‫אני הולך לעשות את זה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫יש לך משאלה כלשהי לפני שתמות ?‬
‫תן להם לקרוא את המחשבות שלי.‬
‫מי את ?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אל תמשיך לסבול. הכול בראש שלך.‬
‫הכול פסיכולוגי.‬
‫קדימה, ססאר.‬
‫- מה יקרה להם ? - אל תאריך את הפרידה.‬
‫אתה חושב שהם החברים שלך, אבל הם רק בבואות.‬
‫האיש הזה לא באמת בוכה.‬
‫שכחתי שיש לי פחד גבהים.‬
‫אז אל תסתכל.‬
‫שלום, ססאר.‬
‫תירגע.‬
‫פקח את עיניך.‬
Dellos הובא סונכרן ע"י גדעון